BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM NORRA JÄMTLANDS FJÄLLSKOGAR. 20g 



egenskap att lätt vittra, hvarvid de gifva upphof till en god, näringsrik 

 skogsjord. Stora hufvudmassan af området, eller de delar, som utbreda 

 sig närmast öster om Jormdalen och i öster begränsas af en linje från 

 Ö. Dabbsjön — östra ändan af St. Sjougden — Grundvattnet — Gräsvattnet — 

 Kvalpljället till Valsjön, intages af de egentliga fjällbildningarna eller den 

 s. k. Sevegruppens bergarter. Af dessa återfinna vi olivinsten med talk- 

 ■och serpentinskiffrar bl. a. mellan Lejaren och Värgaren, öster om St. 

 Blåsjön (Rötjället) väster om Junsteredet m. fl. ställen. Hornbländegneis, 

 dioritskifter, granatgneis samt kvartsitiska gneiser förekomma i stor omfatt- 

 ning, dels i nordligaste delarna af området, dels å ett bredt bälte å ömse si- 

 dor om Ströms vattudal. I afseende å vittringsfömåga torde dessa bergarter 

 stå mellan de siluriska och urbergets. Närmast öster om de egentliga fjäll- 

 bildningarnas område vidtager från St. Sjougdens östra ände ett område 

 ^kartan, 3) med mot söder tilltagande bredd, hvars berggrund utgöres 

 af graniter och porfyrer, hvilka senare begarter hafva sin största ut- 

 bredning i denna zons södra delar. Öster om urbergsområdet följer en ny 

 zon (kartan, 4) af växlande bredd från Lillan vid gränsen mot \'äster- 

 bottens lappmarker ned mot Jalsjön, till By vattnet och så vidare ned till 

 Lakavattnet. Berggrunden inom detta område utgöres af den till Seve- 

 gruppen hörande dalasandstenen, hvilken tvifvelsutan torde vara mer 

 lättvittrad än porfyr. 



I områdets sydöstra del vid Finnvattnet, Oj aren och Storåbränna, in- 

 skjutes dessutom en liten del af det stora silurområde, som intager de 

 centrala delarna af länet. 



Skogsträdens fördelning. 



I hufvudsak på grund af egna iakttagelser på ort och ställe, men 

 äfven genom imhämtande af upplysningar af kronojägare, ortsbefolk- 

 ningen m. fl. har kartan öfver skogsträdens fördelning upprättats. Gifvet- 

 vis kan densamma i en del afseenden icke vara korrekt, särskildt be- 

 träfl'ande granbjörkskogens utbredning, men då — åtminstone i de lägre 

 liggande delarna af området — denna skogstyp är af relativt snart 

 öfvergående art, kan denna omständighet knappast spela någon viktigare 

 roll. Äfvenså är det tydligt att en och annan förekomst af tall kunnat 

 undgå mina efterforskningar, men då jag emellertid särskildt ägnat upp- 

 märksamhet åt detta trädslags utbredning, torde dess förekomst inom 

 området i hufvudsak vara rätt angifven. 



Af kartan framgår, att tallen inom västra delen af Frostvikens 

 socken förekommer högst sparsamt. Kring Ankarredet har den sin 

 största utbredning. Vid östra ändan af L. Väktarn, söder om Väktar- 

 mon, på södra stranden af St. Blåsjön, midt för Storön i St. Jormsjön å 



