BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM NORRA JÄMTLANDS FJÄLLSKOGAR. 2 I I 



sjön — varit fri. Först längre öster ut inom området börjar tallen upp- 

 träda mer allmänt och detta äfven å fast mark. Sålunda förekommer 

 den, förutom å så godt som alla floar, dels insprängd i granskogen, 

 dels bildande smärre rena bestånd norr om Ströms vattudal från Fågel- 

 bergets by, kring Fågelvattnet, V. och Ö. Fiskåvattnet samt kring 

 Thorsfjärden och Risede. Först kring Jalsjön och Jalvattnet bildar 

 tallen större sammanhängande bestånd. Söder om Ströms vattudal finna 

 vi trädslaget midt för Munsijället, efter vattudalens stränder till Thors- 

 fjärden, där detsamma börjar mer allmänt förekomma. I dalsänkan 

 efter Svaningän, kring Ringsjön, Abborrvattnet, Kvisselvattnet, Lutkull- 

 och Lång\^attnen förekommer tallen äfven dels i rena, dels i blandade 

 bestånd. Vidare återfinnes tallen efter Hotagens vattudal, dels insprängd 

 i granskogen, dels bildande smärre rena bestånd från Valsjön öster ut 

 efter Hotagen till Ringsjön. 



Af det föregående framgår sålunda att tallen i det hela taget inom 

 området förekommer relativt sparsamt. Sin största utbredning har träd- 

 slaget utmed de stora hufvudvattendragen — Ströms och Hotagens 

 vattudalar — och detta i områdets östliga delar. Längre mot väster 

 upphör tallen att bilda bestånd å fast mark. 



Hela den öfriga delen af områdets skogsmark intages af gran 

 och björk. 



Att på ett nöjaktigt sätt kunna förklara denna barrträdens egen- 

 domliga fördelning inom området kan nog hafva sina svårigheter. Några 

 omständigheter som härå tvifvelsutan öfvat inflytelse vilja vi dock i det 

 följande anföra. Gunnar Andersson^ framhåller att »dessa olikheter i 

 fjällskogens beskaffenhet stå uppenbarligen i det närmaste samband med 

 bergbyggnaden och den däraf betingade olika markbeskaffenheten, men 

 sannolikt också med klimatiska olikheter, i det att nederbörd och luft- 

 fuktighet ställa sig annorlunda vid den breda »port> i fjällkedjan, som 

 just det oftast lägre liggande mellersta granområdet utgör jämfördt med 

 de högländare trakterna norr och söder härom». Att till en viss grad 

 berggrunden och den däraf betingade jordmånen spelar en viktig roll 

 vid skogsträdens fördelning i stort framgår bäst af granens utbredning 

 inom Jämtlands län, där detta trädslag å den jämtländska silurjorden 

 har en storartad utbredning, under det samma trädslag å Härjedalens 

 karga granitjord relativt taget förekommer sparsamt. Men denna grund 

 till förklarande af barrträdens fördelning inom norra Jämtlands skydds- 

 skogar kan knappast vara tillfredsställande. För att påvisa förhållandet 

 mellan berggrundens beskaffenhet och skogsträdens utbredning inom 



• Gunnar Andersson. Förslag till skyddsskogar inom Jämtlands län. Skogsvårdsförenin- 

 gens tidskrift 1905, N:o 2. 



