2 14 AND. HOLMGREN. 



som på Otaliga andra trakter af vårt land, gynnat tallens utbredning 

 på granens bekostnad. Visserligen hafva under början af förra århun- 

 dradet, vid hvilken tid Frostvikens första jordbrukande befolkning torde 

 inflyttat, väldiga skogseldar där hafva härjat, men vid den tiden och 

 sannolikt långt tidigare hade granen redan så tagit öfverhand öfver tal- 

 len, att densammas inträngande å de uppkomna brännorna omöjlig- 

 gjorts. 



En bidragande omständighet till att skogarna i Jormdalen försko- 

 nats af skogseldarna,, speciellt de högre och mer aflägset liggande, lig- 

 ger tvifvelsutan bl. annat däruti att granskogsbestånden där äro i hög 

 grad uppblandade med björk, hvilken omständighet, som bekant, är 

 ägnad att försvåra eldens framfart. 



Såsom ofvan framhållits har granen en förhärskande förekomst inom 

 området. Trädslaget förekommer ej blott inom områdets alla delar, 

 utan äfven å berggrund af hvad natur det vara må. Orsaken till detta 

 sist nämnda förhållande torde ligga i den omständigheten, att granen 

 sedan århundraden i ostörd ro här fått fortlefva och utveckla sig, utan 

 att alltför ofta skogseldar farit härjande fram, hvarigenom äfven för 

 granens trefnad tillräckligt djupa humuslager hunnit bildas. Att med 

 ganska stor visshet skogseldar, åtminstone i de mer aflägsna fjälldalarna, 

 under långliga tider ej förekommit, framgår dels af de ofta nog mer 

 än fotsdjupa myllager, hvilka mångenstädes där förekomma, dels däraf, 

 att ytterst sällan kol i jordlagren å dylika lokaler anträffats. En annan 

 omständighet, som jämte de förut nämnda talar för att skogseldar åt- 

 minstone i trakten omkring Jormliden i Jormdalen varit sällsynta före- 

 teelser är att almen än i dag förekommer å tvenne lokaler å vanlig 

 skogsmark. Högst osannolikt är nämligen, att detta trädslag under 

 denna breddgrad, kunnat utstå en skogselds härjningar. Lika osanno- 

 likt torde det vara, att almen, sedan den af skogselden dödats, kunnat 

 spridas till sina nuvarande lokaler från andra växtplatser, där den sko- 

 nats af elden, men hvarest den sedermera försvunnit. Detta antagande 

 faller dock på den omständigheten, att en hel del för orten sällsynta 

 växter ingår i almformationen å nämnda lokaler. 



Bland löfträden har glasbjörken den största utbredningen inom om- 

 rådet. Ej nog med att detta träd så godt som allestädes bildar skogs- 

 gränsen, utan det förekommer äfven i blandning med barrträden å all slags 

 berggrund och jordmån. A myrar och torfmossar förekommer björken 

 i allmänhet icke. Sålunda bildas skogsgränsen icke af detta trädslag, 

 där myrar och försumpningsmarker uppträda närmast ofvan barrskogens 

 klimatiska höjdgräns. Såsom exempel härpå må anföras vissa delar af 

 Fiskåfjällets sydsluttning. De subalpina björkskogarna hafva sin största 



