224 



AND. HOLMGREN. 



Som bekant sitta fjällgranens kottar efter fröfällningen kvar på 

 trädet under en betydligt längre tid än hvad fallet är beträffande låg- 

 landsgranen. Vid jämförelse mellan tillgången å dylika äldre kottar 

 finna vi alltid, att å träd i mot väster exponerade lägen kottarna äro 

 vida fåtaligare än i mot detta väderstreck skyddade lägen. Samma är 

 förhållandet med kottarnas storlek. Skyddadt läge frambringar större 

 kottar, exponeradt, mindre. Detta förhållande framträder synnerligen 

 skarpt t. o. m.- inom ett och samma träds krona. Sålunda insamlade 

 jag en hel del kottar från en gran i mot väster exponeradt läge. De 

 i trädkronans östra hälft sittande kottarna voro samtliga tämligen väl ut- 

 vecklade, i medeltal 78 mm. långa, under det de i den västra hälften i 

 genomsnitt voro endast 29 mm., hvilket tydligt visar expositionens in- 

 verkan på kottarnas och följaktligen äfven på fröets utbildning. 



En närmare utredning af dessa förhållanden synes mig vara af allra 

 största vikt för fjällskogarnas skötsel och hoppas jag i framtiden sedan 

 ett rikligt fröår inträdt få härtill återkomma. 



Då ofvan i korta drag är visadt hvilka stora förändringar exposition 

 mot rådande vindar medför för de enskilda träden, är det tydligt, att 

 äfven beståndet skall häraf röna motsvarande inflytelser, hvarför vi nu 

 vilja öfvergå och söka skildra dessa förhållanden. 



Vid en första blick på en utpräglad fjällskog faller oss skogsbe- 

 ståndets ovanligt ringa täthet genast i ögonen. I allmänhet aftager denna 

 mot barrskogsgränsen, liksom beståndets täthet är minst mot nordväst 

 och väster samt störst mot sydost och söder, hvilket tämligen tydligt 

 framgår af nedanstående sammanställning, hämtad ur af jägmästare J. E. 

 Nilsson upprättade taxeringshandlingar, afseende oafverkade skogar inom 

 renbetesfjällen i Norra Jämtlands revir. 



