228 AND. HOLMGREN. 



mot rådande vindar, olämplig jordmån och grobädd m. m., då hafva vi 

 fullt upp af arbete. Denna fråga är alltså af allra största vikt, hvarför 

 vi här nedan något vilja sysselsätta oss med den. 



Lika visst som fjällskogarna, speciellt de högre liggande delarna af 

 dem, erbjuda en mindre beståndstäthet än hvad fallet är med låglands- 

 skogarna, lika visst kunna vi påvisa hundratals fall, där skogsbeståndet 

 i fjällskogen i afseende å täthet ej står låglandsskogen stort efter. Så 

 finna vi vid Öf. Fiskåvattnet å c:a 400 m. h. ö. h. och 3 — 4 km. från 

 kalfjället å syd- och sydvästsluttningar stora granbestånd af sådan täthet, 

 att fullständig rensning å stammens första stocklängd i allmänhet upp- 

 stått. — A Sjulsåsskogen vid Sjuisvattnet finnas yngre och medelålders 

 granbestånd, genom hvilka man med möda kan tränga fram. — A Muru- 

 näsets skog, norr om Ströms vattudal, är granbjörkskogen så tät, att 

 mångenstädes all markvegetation är förkväfd. — Granskogen å Junster- 

 näset. Viken, Sandnäset, Gäddede m. fl. skogar företer en täthet, fullt 

 jämförlig med skogsbestånd å betydligt lägre nivå. 



Af dessa exempel framgår, att granskogens täthet å större absolut 

 höjd visserligen till en viss grad kan vara afhängig af trädslagets stora 

 Ijusbehof, men, då det tydligt visats, att Ijusbehofvet inom själfva fjäll- 

 skogen i synnerligen hög grad växlar, är det väl ganska sannolikt, att 

 andra omständigheter, som förut anförts och något vidrörts, härför spela 

 en vida större roll. Under alla förhållanden synes mig bevis för Ijus- 

 behofsteorien böra företes, innan härefter afpassade praktiska skogsvårds- 

 åtgärder vidtagas. — Klart är ju, att hvarje växt med gröna blad äfven 

 har ett assimilationsminimum, under hvilket växten icke kan existera. 

 Att uteslutande skrifva fjällskogarnas gleshet på desammas större Ijus- 

 behof under den korta vegetationsperioden synes mig lika omöjligt som 

 att påstå, att skogsgränsen — , där den största beståndsglesheten är för 

 handen — är beroende på att nyssnämnda ljusminimum där ej är för 

 handen. Att genom ändamålsenlig vård af ijällskogarna en betydligt 

 större beståndstäthet kan uppbringas, synes mig påtagligt. Sådan kan 

 exempelvis vinnas genom markens förbättrande, genom markens bere- 

 dande för själfsådd, genom vidtagande af åtgärder för höjande af frö- 

 trädens fröproducerande förmåga, genom bortrödjande af den i granbe- 

 ståndet inblandade björken, genom sådd på konstlad väg m. m. Skulle 

 vi däremot som dogm antaga att i fjälltrakterna bestånden ej kunna så 

 tätt uppdragas, att rensning kan ifrågakomma, synes mig arbetet på 

 dessa skogar ganska tröstlöst. Och för öfrigt, om granen i ijälltrakterna 

 har större behof af ljus än annorstädes, följer det med nödvändighet, att 

 äfven kronans rensning bör kunna försiggå betydligt lättare och i sva- 

 gare skugga, hvarför äfven den beståndstäthet, som härför erfordras, 



