BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM NORRA JÄMTLANDS FJÄLLSKOGAR. 229 



ej behöfver vara så stor som annorstädes. Allt nog, så mycket är dock 

 visadt, att vetenskapsmannen här har en synnerligen betydelsefull och 

 ganska invecklad fråga att lösa, en fråga, som för våra fjällskogars 

 skötsel är af allra största betydelse. 



En annan faktor, som å tjällskogarna öfvar ett ej ringa inflytande, 

 är snön. Som ofvan framhållits kan snön under vissa förhållanden gynna 

 vegetationens utveckling, i det densamma lämnar skydd mot vindar och 

 vinterköld, men i allmänhet åstadkommer snön mycken skada, i syn- 

 nerhet å ungträd och plantor, hvars toppskott under snöns tryck få en 

 oregelbunden utbildning eller helt och hållet afbrytas. Att snön härvid 

 äger en synnerligen stor kraft framgår däraf, att stammar om ända till 

 6 å 8 cm. genomskärning kunna afbrytas. Exempel på att hela ung- 

 skogsgrupper af snön pressats ned mot jorden saknas icke. Villkoret 

 för snöns skadliga inverkan på skogen ligger dels i snöns ymnighet, 

 dels däruti att densamma faller under västliga, relativt ljumma vindar. 

 A vissa trakter — i synnerhet å ostlutningar — där snön, framdrifven 

 af västlig vind, finner lä och aflagras i ofta nog flera meter djupa lager, 

 uppträder snöskador så ymnigt, att man med svårighet kan uppleta en 

 planta, som ej häraf erhållit en vanskaplig form. Bland sådana trakter 

 må särskildt nämnas områdena väster om Ankarvattnet och St. Blåsjön. 

 A västsiuttningar, i synnerhet å svagare sådana, finner man snart att 

 snön ej uppträder på långt när så förödelsebringande. Att snön under 

 sådana förhållanden blir en å fjällskogarnas täthet konstant verkande 

 faktor, är ju påtagligt, speciellt inom sådana trakter där betingelserna 

 för snöns skadegörelse äro mycket gynnsamma. 



Björk och gran. 



Ej nog med att granen, såsom det ofvan blifvit visadt, har alle- 

 handa klimatiska vidrigheter att kämpa emot, utan äfven svårigheter af 

 annan art uppställa sig hindrande för hennes utveckling. 



En dylik svårighet medför den i granskogen inblandade björken, 

 hvilken med sina för vinden lättrörliga kvistar skadar granens skott och 

 på så sätt verkar ogynnsamt på granens utveckling. Denna björkens 

 åverkan på granen (äfven å tallen) är dock ej bunden till endast tjäll- 

 skogarna, utan kan iakttagas öfver allt, där gran och björk uppträda 

 tillsammans. Denna åverkan är emellertid inom tjällskogarna af ojäm- 

 förligt mycket större betydelse än annorstädes. Orsaken härtill ligger 

 dels i björkens betydligt större lifslängd i fjälltrakterna än annorstädes, 

 dels i barrskogens betydligt mindre föryngringsmöjligheter. Men icke 

 nog med att björken mekaniskt skadar granen, den har äfven förmåga 



