BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM NORRA JÄMTLANDS FJÄLLSKOGAR. 



'io 



möjligen kunna invända, att granen sedan densamma befriats från björ- 

 kens tryck, så småningom återtager sin normala växtform. Så är dock 

 ej fallet. Afven om granen bibehållit sin förmåga att fortsätta sin häm- 

 made längdtillväxt, kan den omständigheten ej åstadkomma nämnda 

 resultat. A en gran, som en längre tid varit hindrad i sin höjdtillväxt, 

 utväxa alltid grenarna i ovanligt hög grad. Detta är i synnerhet fallet 



W so 30 ffO 30 eO 70 Sä 90 fOO 'O ZO JO itO SO 60 10 80 SO St» 



Fig. 14. Stamkurfvor för fem af björk skadade granar, n:r I, 2, 3, 4 och 5, en af björk icke 

 skadad gran, n:r 6 samt granen i Jämtlands län enl. Th. Örtenblad n;r 7. 



med de lägre sittande. Följden af denna abnorma utveckling blir när- 

 mast den, att de vegetativa organen i kronans lägre delar i hög 

 grad ökas, hvarigenom tillväxten i stammens lägre delar äfven ökas. 

 Under sådana förhållanden är det tydligt, att trädets friställande med 

 ty åtföljande eventuell höjdtillväxt icke i afsevärd grad kan åvägabringa 

 förändring i den under depressionsperioden förvärfvade abnorma stam- 

 formen. TydUgt är ock, att detta förhållande medför en ej ringa eko- 



