BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM NORRA JÄMTLANDS FJÄLLSKOGAR. 243 



Genom nämnda förfaringssätt vinnes dock den fördelen, att nya iakt- 

 tagelser i och för bestämmande af utsyningens öfre gräns i hvarje fall 

 icke erfordras. 



A annat ställe är det omnämnndt att fjällskogen, jämförd med låg- 

 landsskogen, är vida mer stormfast. En utglesning genom afverkning af 

 en dylik innebär därför ej samma fara för beståndets vidare utglesnande 

 genom stormens inverkan, som fallet är inom bestånd å lägre nivå. Af 

 denna grund skulle sålunda en utsyning i fjällskog kunna blifva mer 

 genomgripande än i annan skog. Men detta oaktadt torde största möj- 

 liga försiktighet vid utsyning i fjällskogar böra iakttagas och detta på 

 grund af skäl som på annat ställe anförts. Såsom vi sett utöfva expo- 

 sition och vindar ett i hög grad menligt inflytande på barrträdens frö- 

 och kottsättning. I samma mån som skogsbeståndet utglesnas minskas 

 barrträdens fröproducerande förmåga, och i samma mån den däraf be- 

 tingade föryngringen. Då sålunda en utsyning verkställes och därvid 

 försiktighet iakttages, är detta i allmänhet ej beroende därpå, att be- 

 ståndets härjande genom vindarnas mekaniska åverkan befaras, utan 

 snarare en åtgärd till bibehållande af beståndets fröproducerande för- 

 måga. Tydligt är äfven att genom beståndets allt för starka utgles- 

 nande afdustningen ökas från marken liksom från trädkronorna, hvarige- 

 nom äfven tillväxten nedsättes och grobädden försämras. Vid utsyning 

 inom för vindarna starkt exponerade bestånd gäller det alltså att noga 

 tillse, att befintliga fröträd ej så exponeras, att deras fröproduktionsför- 

 måga inskränkes. Detta torde lättast kunna förebyggas därigenom att 

 låta kringväxande träd kvarstå äfven om dessa äro af den art, att de 

 från teknisk synpunkt bort afverkas. 



Under afdelningen » ijällskogarnas föryngring» har det påvisats 

 hurusom genom beståndets utglesnande en för föryngringen hinderlig 

 markflora lätt uppkommer. För att hålla denna markflora inom sådana 

 gränser, att densamma icke mäktar utestänga föryngringen i bestån- 

 det, är det tydligt att försiktighet vid utsyning och afverkning bör iakt- 

 tagas. Då ljuset spelar en afgörande betydelse för växttäckets utveck- 

 ling är det påtagligt, att beståndet ej för mycket bör utglesnas. Under 

 sådana förhållanden kan man emellertid lätt riskera, att barrträdens — 

 speciellt granens — Ijusbehofej tillgodoses. Tvifvelsutan anse de, hvilka 

 mena att granen i fjällen och norrut ha större behof på ljus än annor- 

 städes, att hufvudvillkoret för föryngringens inträdande är relativt stora 

 luckor i beståndet. Därom vilja vi dock för närvarande ej yttra oss. 

 Vi vilja endast hänvisa till skildringar af ett granbestånd vid Ankaredet 

 (se afdelningen om fjällskogarnas föryngring), hvilket genomblädats 

 trenne gånger under 40 år utan att föryngring inträdt efter afverkningen. 



