2 44 -^ND, HOLMGREN. 



Den förhandenvarande återväxten hade uppkommit före första afverk- 

 ningen, hvilket visar, att föryngringen inträder i oafverkade bestånd i 

 relativt ringa ljus, men alls icke i utglesnade bestånd med rik under- 

 vegetation af örter och gräs. Såväl i tal som skrift har olika uppfatt- 

 ning gjort sig gällande rörande de i fjällskogen ymnigt förekommande 

 trädinvalidernas aflägsnande, hvarför vi vilja här något vidröra frågan. 



Till en början må det framhållas, att dessa af vind och snö äfven- 

 som genom närstående träd skadade individ förekomma, förutom i björk- 

 brännor, äfven ymnigt i barrskogsregionens högre liggande partier. Gif- 

 vet är att inom den öfversta delen af fjällskogen ingen som helst af- 

 verkning bör få företagas, men nedom denna finna vi stora vidder, inom 

 hvilka en myckenhet skadade träd förekomma och hvarest en afverk- 

 ningsåtgärd icke bör anses medföra samma fara som å högre nivå. 



Som förut framhållits är snön inom vissa områden och å vissa lo- 

 kaler en å plantorna konstant verkande faktor. Den äldre skog, som 

 där förefinnes, har gifvetvis uppvuxit under samma vidriga förhållanden, 

 under hvilka plantorna nu lefva, hvilket ju tyder på, att äfven dessa 

 invalider böra med försiktighet behandlas. Att å dylika lokaler undan- 

 rödja samtliga skadade träd och plantor är tydligen meningslöst, då den 

 därefer uppkommande återväxten med största sannolikhet kommer att 

 förete samma utseende som den förra. 



Om vi sålunda öfvergå till fjällskogar af mer allmän natur, finna 

 vi äfven där talrika skadade individ. Skälen för dessas aflägsnande i 

 hvarje särskildt fall böra helt gifvet framgå genom besvarande af föl- 

 jande frågor, x^-ro de skadade träden eller buskarna hinderliga för för- 

 yngringen? Äro de såsom skyddsträd oumbärliga? Är deras vidare 

 utveckling till dugligt virke tänkbar? Aro de så skadade, att desam- 

 mas öfverhållande kan medföra nedgång i virkets tekniska värde? 



I för vindarna exponerade lägen, särskildt å högre nivå, äfvensom 

 i af barrskog glest bevuxna björkbrännor äro tydligtvis dessa individ ej 

 i nämnvärd mån för föryngringen hindersamma, hvaremot de såsom 

 skyddsträd ofta nog äro oumbärliga. Under sådana förhållanden torde 

 dessa träds aflägsnande innebära en felaktig åtgärd. 



I tätare skogsbestånd, särskildt i mer skyddade lägen, kan det vara 

 mer tvifvelaktigt, huruvida dessa invalider böra bibehållas. Vid afgö- 

 rande af denna fråga bör man öfverväga huruvida desamma kunna ut- 

 växa till mer värdefulla dimensioner eller huruvida dessas öfverhållande 

 medför nedgång i virkets tekniska värde. Vid undersökning af ifråga- 

 varande individ finna vi dels sådana, där det yttersta toppskottet är 

 snedvridet, ofta starkt böjdt, men i öfrigt friskt. Sådana träd och buskar 

 böra gifvetvis sparas under alla förhållanden. Andra däremot hafva 



