ÖNSKVÄRDA FÖRÄNDRINGAR I STATENS SKOGSDIKNINGAR. 253 



Denna åtgärd, som ur kostnadssynpunkt är af ytterst underordnad betydelse, 

 medför en värdefull själf kontroll för förrättningsmannen, möjliggör i viss mån 

 granskning af dikningsförslaget på kammaren — den hufvudsakliga gransk- 

 ningen måste dock i hvarje fall förrättas ute på marken — samt gifver 

 tillfälle att vid afsyningen af gräfningsarbetet undersöka sättningens storlek 

 såsom kontroll på, att diket upptagits till föreskrifvet djup. 



Det olika förfaringssättet vid kostnadsberäkningen står i direkt samman- 

 hang med att staten upprättar dikesprofiler, de Kempeska tjänstemännen icke. 

 Genom att i enlighet med den Kempeska metoden direkt ute å marken 

 bestämma dikesdjupen, utnyttjas resultaten af de täta djupborrningarna ome- 

 delbart och behöfva sålunda icke antecknas, hvilket gifvetvis är en fördel. 

 Härigenom minskas visserligen möjligheten af en bekväm granskning af 

 dikesförslaget före dess utförande. Det måste emellertid beaktas, att ett 

 dikningsföretag icke fullt kan bedömas förrän efter gräfningen, hvarför icke 

 för stora uppoffringar böra göras för en tidigare kontroll. För att denna 

 sena kontroll må kunna tillmätas öfvervägande betydelse, fordras gifvetvis att 

 täta personalombyten inom dikningskåren i möjligaste mån undvikas. 



Statens metod att med hjälp af dikesprofilerna uträkna skilda kubik- 

 massor för de jordslag, som skola gräfvas, torde för en nöjaktig kostnads- 

 beräkning endast vara nödvändig i fråga om större grafvar, som afsevärdt 

 skola nedtränga i en svårgräfd mineralgrund, i hvilka fall profilers upprättande 

 af andra grunder redan förordats. 



Den större precision, som metoden i fråga teoretiskt sedt äfven i all- 

 mänhet medför, upphäfves af vissa vanskligheter vid dess praktiska tillämp- 

 ning. Då gräfningssvårigheten icke blott är beroende af jordarten, utan äfven 

 af dikets storlek, i det att såväl ett mycket stort som ett mycket litet dike 

 måste betalas med ett högre kubikmeterpris än ett medelstort, bör denna 

 omständighet på ett praktiskt sätt göras gällande vid kostnadsberäkningen. 

 Någon nöjaktig metod härför föreligger emellertid ej för statens kostnads- 

 beräkning, under det att vid den Kempeska kostnadsberäkningen ifrågavarande 

 omständighet kommer till sin rätt i den erfarenhetstabell, hvarpå beräkningen 

 grundas. Vid mindre stora skillnader mellan mineralgrundens och torfvens 

 gräfningssvårighet torde statens metod och den Kempeska sålunda vara ungefär 

 lika exakta. Beaktas därjämte beträffande svårgräfd mineralgrund att kubik- 

 massan af sten, såsom det vanligaste slaget däraf, i allmänhet är mycket 

 vansklig att beräkna, inses, att den af staten använda metoden vid kostnads- 

 beräkningen utan våda kan omläggas till öfverensstämmelse med öfriga ofvan 

 förordade förfaringssätt vid undersökningen. I detta sammanhang torde den 

 af doktor Kempes skogstjänstemän herrar T. Hellström och Fr. Tiden ut- 

 arbetade gräfningstabellen böra närmare beskrifvas. 



Tabellen, som utgår från ett dagsverkspris af 3 kronor, upptager 6 olika 

 prisklasser, afseende gängse förekommande markslag, hvilka å tabellen i 

 korthet beskrifvits. De grundpris, från hvilka tabellen utgår, äro iS, 22, 

 28, 35, 45 och 60 öre pr kbm. Beträffande dessa skulle kunna ifrågasättas, 

 om de icke bort utgöra en jämnlöpande serie. Sedan man nämligen vunnit 

 någon erfarenhet vid kostnadsberäkningar, förlorar den å tabellen uppförda 

 schematiska markbeskrifningen i hufvudsak sin betydelse, och a-priset pr 

 kbm. taxeras omedelbart efter de rådande förhållandena, hvarigenom inter- 

 polering mellan de fåtaliga klasserna ofta blir nödvändig. En dylik tabell 



Skogsvhrdsförenitigens Tidskrift, igoS. Fackiippsatser. T, 



