256 ÖNSKVÄRDA FÖRÄNDRINGAR I STATENS SKOGSDIKNINGAR. 



skogsdikningar utmynna i tvenne önskemål: dikningens bedrifvande i större 

 skala samt en fastare och mer utvecklad organisation af dikningspersonalen. 



För att belysa behofvet af en mera forcerad afdikning å kronoparkerna 

 i Norrland och Dalarne göres ett försök till beräkning af den areal, som för 

 närvarande bör dikas å dessa parker. 



Man har härvid tänkt sig en linje längs det inre af Norrland så dragen, 

 att väster om densamma belägna kronoparker på grund af de där nedsatta 

 betingelserna för skogsvegetationen icke borde göras till föremål för skogs- 

 dikningar. Af parkerna nedanför denna gräns hafva därjämte uteslutits sådana 

 som äro belägna i folkfattiga trakter och sakna kommunikationer. Af de 5 

 nordligaste distriktens 4V4 i^iiHion hektar kronoparker återstå efter denna 

 reduktion endast 2,508,973 hektar. Häraf utgöres 739,028 hektar af impe- 

 diment. Från denna areal afdrages en tredjedel för andra impediment än 

 myrar, hvilkas sammanlagda ytvidd sålunda skulle utgöra 492,685 hektar eller 

 20 "4 af totalarealen. 



Af denna totala myrareal beräknas 2/, eller 328,457 hektar 



vara lämpliga för torrläggning i och för skogsbörd. Härtill 

 lägges vidare arealen af den försumpade skogsmark, som 

 bör förbättras genom afdikning, beräknad till minst 176,120 » 



Den kronoparksareal, som för närvarande bör afdikas i de 5 



nordliga distrikten, skulle alltså utgöra 504,577 hektar 



eller i rundt tal Ya million hektar. 



Med en kostnad af 30 kronor pr hektar skulle företaget komma att kosta 

 15 millioner kronor eller för utförande under 30 år 500,000 kronor årligen. 

 Motsvarande anslag utgår nu med endast 150,000 kronor årligen. 



Beträffande den hastighet, hvarmed ett dylikt företag borde bedrifvas, 

 framhålles, att man därvid gifvetvis måste taga tillgången på arbetskrafter i 

 orterna med i räkningen. Men ville man å ena sidan undvika en forcering, 

 som skulle nödvändiggöra höjandet af arbetspriset öfver det normala, måste 

 man å andra sidan beakta, att ett arbete sådant som gräfning i sankmarker 

 på grund af dess orenhet och hälsovåda alltid i en framtid vid tillgång äfven 

 på andra skogsarbeten under sommaren måste betalas afsevärdt högre än 

 dessa. Erfarenheten från landets sydligare delar bestyrkte detta. 



I fråga om den nuvarande organisationen af dikningskåren framhålles, 

 att densamma icke är ägnad att utveckla och bevara fackskickligheten på 

 området. Staten hade dock i detta afseende vidtgående förpliktelser. Såväl 

 en enhetlig effektiv öfverledning som en underordnad personal för den ome- 

 delbara tillsynen vid gräfningarna och såsom jägmästarnas biträden vid 

 undersökningarna saknades. Äfven vore systemet med dikningsjägmästarnas 

 anställning som extra tjänstemän förkastligt ur den angifna synpunkten. 



U. L. 



