DOMÄNSTVRELSENS OMORGANISATION'. 263 



Första Kammaren. 



Vid ärendets behandling i denna kammare yttrade: 



Herr Wijk. Ivar: Herr grefve och talman, mina herrar! Statsutskottet har 

 tillstyrkt den kungl. propositionen äfven därutinnan att aflöningen till chefen för 

 doniäustyrelsen skall utgå i form af arfvode. Det synes mig emellertid som om man 

 icke bör frångå den vanliga aflöningsformen utan att särskilda omständigheter på- 

 kalla det. Vid föregående års riksdag fastslogs beträffande cheferna för järnvägs- 

 styrelsen och telegrafstyrelsen, att deras ersättning skulle utgå i form af arf\-ode. 

 men det var ett helt annat förhållande än beträffande domänst^-relsen. Vid dessa 

 verk tillsattes sous-chef och sakkunnige, och det kan icke nekas, att jämvägsstvrel- 

 sen och telegrafverket med sin industriella verksamhet och med sina högst afsevärda 

 inköp af materiel stå i ett annat förhållande än domänstyrelsen. Jag kan således 

 icke finna, att det är skäl att frångå den vanliga aflöningsformen, och detta äfven 

 ur pensionssynpunkten. Jag ber att få yrka bifall till min reservation. 



Herr statsrådet Petersson, Alfred; Gentemot hvad den siste ärade talaren sade 

 ber jag endast få nämna, att när jag hade att föreslå Kungl. Maj:t det lönebelopp, 

 som var afsedt för chefen för domänstyrelsen, hade jag att taga under öfvervägande. 

 huruvida denna chefspost lämpligen vore att hänföra till chefsbefattningar \-id van- 

 liga administrativa ämbetsverk, exempelvis statskontoret, för hvilket lönereglering 

 fastställdes vid sistlidne riksdag eller kanske hellre och närmare vore att jämföra 

 med kommunikationsverken, hvilkas chefers löner också bestämdes vid sistlidne riks- 

 dag. För min del kan jag icke finna annat än att chefsposten för domänstyrelsen 

 har större likhet med och är närmare att jämföra med motsvarande post vid just 

 dessa båda stora affärsverk, telegrafstyrelsen och järnvägsstyrelsen, än vid ett af våra 

 vanliga administrativa verk. Man bör väl icke förbise att här är ett förvaltnings- 

 område som är ett af de allra största. Alla statsskogar och kronodomäner bilda ju 

 tillsammans en egendom, som uppgår till ett värde af ett hundratal millioner i 

 taxeringsvärde och är af ganska omfattande areal. Att här är bruk för iniativkraft 

 och praktisk läggning, och att en person med dessa förutsättningar snarare behöfves 

 och är lämpad för denna befattning än en på den vanliga ämbetsmannavägen sko- 

 lad, torde vara tämligen uppenbart. Däraf kom ock, att man ansåg, att lönen borde 

 föreslås till ett belopp af 15,000 kronor i enlighet med hvad löneregleringskommitten 

 föreslagit. Men af detta följde också, att man ansåg lämpUgt, att denna chefsbe- 

 fattning i andra afseenden jämställdes med cheferna för kommunikalionsverken, 

 bland annat därutinnan att, om man fått en person, som af en eller annan anledning 

 visade sig mindre lämplig för platsen, denna plats i alla fall vore så viktig, att man 

 icke där borde bibehålla en sådan person, och därför ville man ordna så, att större 

 möjhghet till ombyte bereddes domänstyrelsen. Jag hoppas, att kammaren skall 

 finna en sådan tankegång och en sådan anordning fullt korrekt och riktig. 



Herr Bergström: Kungl. Maj:t har i sin proposition n:o 39 föreslagit och stats- 

 utskottet nu tillstyrkt en lönereglering för domänst}.-relsen, under förutsättning af 

 vissa förändringar i dess sammansättning. Det har visserligen sagts under öfver- 

 läggniugarna i statsutskottet, att dessa förändringar ej få betraktas som någon om- 

 organisation och lägga hinder i vägen för en redan nu välbehöflig och tidsenlig 

 sådan af långt mer omfattande beskaffenhet utan endast som en tillfällig arbetshjälp, 

 men anhåller jag att här ytterligare få betona detta. 



Med den betydliga utsträckning, statsdomänerna ha, och med de omfattande 

 insikter, som deras ekonomiska handhafvande kräfver och som af jordbruksministern 

 nyss framhållits, bör det väl vara klart för enhvar, till och med utan särskild sak- 

 kännedom, att det knappast kan ligga inom en människas förmåga att tillfredsstäl- 

 lande leda ens den ekonomiska förvaltningen af statens domäner och hvad som står 

 i oundgängligt sammanhang med denna, ännu mindre att framgångsrikt därjämte 

 syssla med så många oHkartade bestyr, som ligga utom detta område och nu till- 

 höra domäustyrelsen. Här om någonsin är en verklig omorganisation af trängande 

 behof, en omorganisation i samma riktning, som på sista tiden försiggått inom andra 

 statens förvaltningsgrenar, där det rör stora ekonomiska intressen. 



Knappast någon annan än chefen för domänstyrelsen själf kan känna arbetets 

 beskaffenhet och börda i ledningen. Ingen är sålunda närmare till att framlägga 

 förslag om förändringar. Men huru mänga, som ej vilja eller kunna inse att de 

 fordringar, hvilka nu måste ställas på hans arbetsförmåga och insikter för blott den 



