266 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



Grefve Hatnilton^ Raoul: Om jag hyser betänkligheter för att bifalla utskottets 

 hemställan i förevarande punkt, så härleder detta sig icke därifrån, att jag anser 

 lönestaten vara för högt tilltagen, utan snarare tvärtom. Min åsikt är, att vilja vi 

 hafva dugligt folk, så måste vi också betala dem; och det har med afseende å chefs- 

 platserna för t. ex. riksbanken och järnvägsstyrelsen visat sig att vi fattat ett lyck- 

 ligt beslut, då vi höjt lönen för dessa platser. 



Mina betänkligheter grunda sig på fruktan för att, därest den omorganisation 

 som här föreslagits blifver beslutad, detta skulle kunna invagga Riksdagen i den 

 tron, att därmed är allt väl beställdt. Så är likväl enligt mitt förmenande ingalunda 

 förhållandet. 



I allmänhet under vårt riksdagsarbete hafva vi visat oss kunna — såsom herr 

 Billing en gång sade — ■ subtrahera och kanhända någon gång äfven addera. Där- 

 emot hafva vi icke ådagalagt någon vidare skicklighet, då det gällt att höja bär- 

 kraften hos våra skatteobjekt och väl vårda våra skattekällor. En af de förnämsta 

 skattekällor vi hafva är våra statsskogar, och jag tror att man lugnt kan påstå, att 

 de icke skötas så som de borde skötas, åtminstone icke i afseende å affärsmässighet 

 och den rent forstliga behandlingen. 



Om man drager upp paralleller mellan Sveriges och Tysklands statsskogar, 

 hvilka, då man endast tager i betraktande deras prodiiktiva områden, äro i det när- 

 maste lika stora, så finner man, att Tysklands statsskogar gifva en årlig inkomst af 

 mellan 50 och 60 millioner kronor, under det att »Sveriges statsskogars årsinkomst 

 blott uppgår till S — 9 millioner kronor. 



Man kan härpå svara, att Tysklands skogar skötas på ett fullt forstligt sätt se- 

 dan snart 80 år, hvilket icke varit fallet med våra statsskogar. Häri ligger en san- 

 ning, men för att komma till ett godt resultat måste man snarast börja med en 

 rationell skogsskötsel. Största felet i skötseln af våra skogar är nog det som fram- 

 hållits i herr Ekmans motion, nämligen att vi hafva ett alltför byråkratiskt rege- 

 mente i stället för modernt, affärsdugligt sådant. Vidare böra vi också hafva till- 

 räckligt med folk för att sköta våra skogar. Jag tror att vi kunna säga, att vi hafva 

 en utmärkt kår af såväl jägmästare som också skogvaktare och kronojägare; hvad 

 deras duglighet och skicklighet beträffar är nog i allmänhet intet öfrigt att önska. 

 Man kan likväl icke begära att en kår på ett loo-tal jägmästare och 400 kronojägare 

 skall kunna sköta våra stora arealer och sköta dem lika bra som Tysklands mot- 

 svarande kår på 600 jägmästare och 4,000 kronojägare. Om vi vilja tänka på att få 

 inkomst af våra skogar, skola de skötas på ett intensivt sätt; och då behöfs det också 

 tillräckligt med folk för ändamålet. 



Jag har endast velat framhålla detta, då det nu är fråga om att taga ett tupp- 

 fjät till omorganisation. Det måste betonas, att detta endast utgör första steget till 

 en fullständig omläggning af hela vår skogsvård, och det är att hoppas att snart 

 nog, sedan kommitterade slutat sitt arbete, vi få ett förslag till fullständig omorga- 

 nisation såväl af domänstyrelsen som också af vår skogsstat. 



Grefve Wachtmeister, Fredrik: Jag kan, herr grefve och talman, icke annat än 

 sympati.sera med hvad de båda sista ärade talarne framhållit, då de uttryckt önsk- 

 värdheten af att få en fullt affärsmässig och en fullt god skötsel af Sveriges skogar. 

 Jag kan icke heller neka till att det finns saker därvidlag i den nuvarande organi- 

 sationen, som äro i behof af förbättring. 



Då dessa båda talare emellertid såsom det viktigaste därvidlag hafva framhålUt 

 att personalen i bj-gderna, den egentliga skogspersonalen, ökas, så är detta visser- 

 ligen ett sant ord, men den frågan föreligger ju alls icke här. Jag är dock tack- 

 sam för dessa ord, och jag är öfvertygad om att den frågan ganska snart kommer 

 fram för Riksdagen. Jag hoppas, att de ärade talarne då komma att strida för de 

 åsikter, åt hvilka de nu gifvit uttryck. 



Här föreligger ju likväl endast frågan om ökning i lönerna och förstärkning 

 i arbetskrafterna för domänstyrelsen. Att förstärkning af arbetskrafterna i styrelsen 

 är behöflig, har ingen af de ärade talarne förnekat. Den förste af dem yttrade 

 emellertid, att det icke gör någonting med ett sådant verk som det här är fråga 

 om, om man väntar ett eller annat år med genomförandet af en omorganisation, 

 för att man skall få den riktigt bra. Härpå vill jag svara, att skulle Riksdagen nu 

 afslå här föreliggande förslag och det sedan blefve en hop kommittébetänkanden, 

 utlåtanden af ämbetsverk och sådant, så komme det att dröja i många år, innan 

 man finge denna omorganisation färdig. Jag är öfvertygad om, att det skulle vara 



