DOMÄNSTYRELSENS OMORGAXISATIOX. 275 



ett detaljeradt förslag till rättelse. Vi skrifva ju till Kungl. Maj:t om allt möjligt, 

 ■och det har t. o. m. ansetts behörigt att låta Kungl. Maj:t föreslå dylika organisa- 

 tioner. 



Men jag har haft ännu ett skäl till att ej göra det. Detta skäl är. att, om 

 det finnes motståndare till en sak, det ofta händer, att, då de icke %-ilja saken, de 

 påstå sig icke %-ilja medlen. Det kunde hafva händt, att motståndame sagt: ja, 

 själfva saken \-ilja vi nog, men vi vilja. icke vara med om de medel, som motionä- 

 ren föreslagit. 



Emellertid \-ill jag här anföra några detaljer, som jag tänkt mig böra tilläm- 

 pas, om en omorganisation skulle ske i den riktning, jag föreslagit. Jag anser 

 nämligen, att bland de byråer som stå under domänstyrelsen och om hvilka icke 

 annat är föreslaget, än att en af byråcheferna skall vara sakkunnig i jordbruks- 

 ärenden och en annan sakkunnig i juridiska ärenden, borde finnas en verkHg affärs- 

 byrå, under ledning af en praktisk affärsman, som toge affärsrörelsen om hand. 

 Jag är öfvertygad om, att detta icke blott skulle bidraga till att afsättniugen af 

 produkterna frän kronans skogar blefve bättre, utan att det äfven skulle komma 

 att återverka på den praktiska skötseln af kronans skogar i den riktning, att, h\-ilket 

 hvarje enskild skogsägare iakttager, man afverkar mindre, då prisen äro låga, och mera, 

 då prisen äro höga. Detta är nägot, som nu icke iakttages af kronan. Afverkningen 

 är nu lika stor år efter år, trävarumarknaden må erbjuda fördelar eller nackdelar. 

 Vanligen sker det efter s. k. hushållningsplan, upprättad för en följd af år. Detta 

 betyder icke blott, att man under en lång konjunktur får sälja det man mvcket väl 

 kunde gömma och afyttra under bättre tider. Det inverkar också på landets trä- 

 varumarknad på det sätt att, då tiderna äro dåliga och afsättniugen trög, kronan 

 kastar sin stora afverkning i marknaden samt på detta sätt ytterligare nedtrvcker 

 och förstör de förut dåliga priserna. 



Det är den principen, jag skulle ^-ilja etablera, att affärskunskaper nödvändigt 

 fordras inom domänstyrelsen. Det är med någon förvåning man hör uttalas t%-ifvel 

 om, huruvida domänstyrelsen skall vara ett affärsdrifvande verk. Jag kan icke 

 förstå, hvad domänstyrelsen skulle vara. om stj-relsen ej skulle vara ett affärsdrif- 

 vande verk. Bortsedt från jordbruket, som ju också är ett slags affär, hvad har väl 

 domänstyrelsen att göra annat än att för\-alta våra skogar, af%-erka \-irket och för- 

 sälja produkterna? Detta är väl affär och ingenting annat än affär. Jag har icke 

 tänkt mig, att, såsom utskottet sagt, staten skulle anlägga sågverk, bedrifva såg- 

 verksrörelse och annan \-irkesförädling. Detta är möjligen en sak, som kommer att 

 realiseras i en aflägsen framtid, men jag har åtminstone icke nu tänkt mig något 

 sådant. Hvad jag däremot önskar, är att staten skall sköta sina affärer så, som 

 en klok enskild person gör det, och icke såsom en ämbetsman, som i själfva verket 

 icke ser på något annat än på att ingen anmärkning kan göras mot hans ämbets- 

 fönaltning. 



Om någon för sparsamhet ifrande representant möjligen har motsatt sig mitt 

 förslag på den grund, att det skulle medföra kostnader för inrättande af en ny 

 byrå med tillhörande löner och andra utgifter, så \-ill jag fråga honom, om han 

 tror, att det finnes någonting, som blir dyrare än att sköta sina affärer annorledes 

 än på det mest kloka sätt. 



Det är väl icke något t\-ifvel om, att, därest man vinnlade sig om en fullt 

 praktisk och affärsmässig skötsel af detta stora skogskapital, med ett värde af kan- 

 ske 3- ä 400,000,000 kronor, man kunde erhålla mycket mera än den obetydliga 

 \nnst, som nu erhålles och uppgår till ungefär i kr. pr hektar, h%-ilket är något i 

 skogsväsendet oerhördt. 



I dessa tider, mina herrar, då man har svårt att få debet och kredit att gå 

 ihop i statsregleringen, då hvarje finansminister måste söka efter nya skatteobjekt, 

 då på jordbruk och andra näringar läggas skatter, som stundom hota att tr\-cka 

 dem till jorden, är det icke då vår skyldighet att göra allt hvad vi kunna för att 

 åtminstone taga det mesta ur statens egna kapitaltillgångar.' Jag tror icke, att 

 någon skall kunna vägra att erkänna riktigheten af denna sats. Skulle det då icke 

 vara rätt att i sammanhang med den nu föreslagna organisationen äf^-en tänka på 

 att etablera affärsmässighet inom domänstyrelsen? 



Det må vara sant, att man icke kan vänta af löneregleringskommittén, att den 

 skulle hafva föreslagit något sådant. Denna kommitté har måhända mer att tänka 

 på själfva lönernas storlek och deras fördelning på ett rättvist sätt. Men då väl det 



