DOMÄNSTYRELSENS OMORGANISATION. 279 



ningsafgifter, som läggas på timret, komma för en lång framtid att betunga det 

 virke, som utforslas. och följden blir, att små\-irke och affalls\-irke få ligga i sko- 

 gen och ruttna bort till ingen nytta. 



Det är dock ofantliga värden, som på detta sätt årligen förfaras i skogarna, och 

 som åtminstone delvis genom en praktisk blick och ett praktiskt handhafvande skulle 

 komma vår industri, pappersmasseindustrien och jämförädlingsindustrien till godo, 

 denna sistnämnda genom träkol. Det har nämligen under sista tiden gjorts åtskil- 

 liga nva uppslag i afseende på kolningsindustrien, som vore väl värda för staten 

 att uppmuntra och understödja. 



En annan sak, som också har ådragit sig en viss uppmärksamhet, är frågan 

 om ntdikning på statens skogsmarker. Det förekom för en tid sedan en uppgift 

 äf en officer, hvari påvisades, att på kronans marker i Norrland, hade \i ungefär 

 500.000 hektar försumpad skogsmark, lämpUg för skogsbörd. Här har staten en 

 utomordentligt stor och ^•iktig uppgift — en uppgift lika \-iktig som att köpa nv 

 skog, den nämligen att göra den skog, vi redan ha, fruktbärande och lifskraftig. 



Statens skogsför\-altning uppbär anslag för myrutdikningar, h\-ilka ursprung- 

 ligen tillkommit genom upprepade motioner i Riksdagen, och först på senare tid 

 ha statens organ tagit denna fråga under allvarligt öfvervägande. så att nu uppgå 

 dessa anslag för utdikningar till icke mindre än 500,000 kronor om året. Om vi då 

 tänka på den kostnad, det skulle erfordras, att utdika dessa 500,000 hektar — den 

 beräknas uppgå till omkring 13 milUoner — skulle det med ett årligt anslag af 

 500,000 kronor, taga i anspråk en tid af 30 år för att få denna utdikning färdig. 

 Det är alldeles gif%-et. att det är af utomordentligt stor betydelse att få sådana ut- 

 diknigsarbeten verkställda. Därpå lämnar den enskilda skogsvården exempel. Ty 

 att de enskilda skogsägarna inse detta, det kan man se däraf, att de underkasta sig 

 stora uppoffringar just för dessa utdikningar. Däruppe i Norrland kunde dessa 

 mvrutdikningar på statens skogsmarker vara af mycket stor betydelse, äfven därigenom 

 att de lämnade stadigvarande arbete åt den befolkning, som lider af nästan kronisk nöd. 



Ett annat förhållande, som väckt mycken uppmärksamhet och som skulle er- 

 bjuda en tacksam upp^gift för skogsvården, det är just dessa utstämplingar af ska- 

 dad och undermåhg skog på statens skogsmarker, som företas i de nordhgaste länen 

 och hvilka delvis antaga form af skogssköfling. 



En sak till. som icke kan undgå uppmärksamhet, är det sätt, hvarpå staten 

 sköter den mark, som staten inköper för bedrifvande af skogsvård. Staten har så- 

 väl i Norrland, som i södra och mellersta Sverige på de hemman, staten inköpt för 

 bedrif\-ande af skogsskötsel, låtit jordbruket förfalla. Vi ha framhållit, och det med 

 ef tertr^ck. här i Riksdagen, att de enskilda skogsägarna i Norrland skola vårda sina 

 hemmän. :Men då, mina herrar, kräfver väl också statens värdighet och intresse, 

 att staten sköter och upprätthåller jordbruket på de hemman, som den själf köpt in. 



Inför dessa och många andra förhållanden kan man verkhgen vara tveksam 

 om, huru\-ida man skall gå med på att genast nu fastslå en organisation, som, säga 

 hvad man \-ill, dock kommer att för en lång framtid bli beståndande, och huru\nda 

 icke försiktigheten kräfver att först söka få till stånd en så betryggande organisa- 

 tionsplan, att man därigenom kan vara säker på, att statens skogsvårdsintresseu 

 på alla dessa områden tillvaratagas på ett sätt, som tillfredsställer både statens eko- 

 nomi och äfven öfriga intressen. 



Det är därför jag, herr talman, ber att få yrka bifall till herr Starbäcks m. fl. 

 reservation. 



Herr inj/u : Herr talman, mina herrar! Det torde vara bekant, att jag varit 

 ledamot af löneregleriugskommittén och att jag såsom sådan varit med om det för- 

 slag, som Usrger till grund för Kungl. Maj:ts proposition. 



Det är, som bekant. Kungl. Maj:t, som bestämmer, i hvilken ordning löne- 

 regleringarna skola af kommittén företagas till behandling. Kungl. Maj:t bestämde 

 ga"nska tidigt under löneregleringskommitténs arbete, att den skulle företaga skogs- 

 staten och omedelbart därefter de centrala verk, som lågo under jordbruksdeparte- 

 mentet, i första rummet domänstyrelsen till behandling. Anledningen till. att Kungl. 

 'Sla.yx var så angelägen om att dessa regleringar skulle företagas, var nog den om- 

 ständigheten, att det särskildt på skogsförvaltningeus område, så väl den lokala som 

 den centrala, var af sjmnerUgen stor vikt. att en snar lönereglering skulle komma 

 till stånd. Det har rätt länge klagats öfver — och det har genljudit äfven här 1 



