2 80 SKOGSADMIXISTRATIOXEN. 



kammaren — att förvaltningeu af statsskogarna, särskildt af de norrländska sko- 

 garna, icke fullt motsvarade, hvad man i det hänseendet kunde önska. Därför till- 

 sattes ungefär samtidigt med att löneregleringskommittén fick sitt uppdrag den om- 

 talade skogsvårdskommittéu, som skulle yttra sig om skogsvården å statens skogar 

 i allmänhet. Men det ansågs tillika vara i högsta grad angeläget, nästan det an- 

 gelägnaste, att man i tid skaffade förhöjda löner åt skogsstaten, så väl de lokala 

 myndigheterna som den centrala — dessa hänga ju nära tillsammans; framför allt 

 på skogsafdelningen är det en ständig öfverflyttning från de lokala skogsförvalt- 

 ningarna till den centrala och i motsatt riktning. I annat fall riskerade man, att 

 de bästa arbetskrafterna icke ginge dit, utan att man förlorade dem därför att de i 

 stället droges öfver till den enskilda skogsförvaltningeu. Man hade nog redan bör- 

 jat bevittna den flykt ifrån statens tjänst, som tidningarna talat om på andra om- 

 råden och som jag där tror det icke är så farligt med, men som på detta område 

 är synnerligen farlig, med hänsyn till förhållandet mellan statens skogsrörelse i Norr- 

 land och de enskildas skogsrörelse där. Löneregleringskommittéu har i sitt förslag 

 om skogsstaten gjort ett uttalande iust i denna riktning, som jag skall be att få 

 erinra om, särskildt och med tanke på den s. k. skogsvårdskommittén. Löneregle- 

 ringskommittén tager nämligen upp den frågan, huruvida den skulle närmare inlåta 

 sig på skogsstatens omorganisation. Kommittén säger, att den icke ansett sig hafva 

 att ingå i något bedömande angående själfva sättet för tillgodogörandet af stats- 

 skogarnas afkastning och af åtgärderna för höjande af deras tillväxt; frågan om 

 skogarnas rentabilitet ansåg kommittén ligga utanför dess uppdrag. Så framhåller 

 kommittén vidare, att denna fråga för öfrigt gjorts till föremål för särskild behand- 

 ling af den af herr Starbäck m. fl. reservanter nu omnämnda skogsvårdskommittén, 

 och fortsätter på följande sätt: 



»Kommittén har funnit sig hafva så mycket större skäl att begränsa sin under- 

 sökning väsentligen till hvad som i förevarande hänseende blifvit kommittén ut- 

 tryckligen pålagdt, som kommittén anser det vara i hög grad angeläget, att ett nytt 

 afiöningsförslag för skogsstaten framlägges med det snaraste och ej uppehälles genom 

 afbidan på en samtidig lösning af ofvan angifna, omfattande och omtvistande spörs- 

 mål. I de till kommittén öfverlämnade framställningarna har framhållits såsom en 

 angelägenhet af synnerlig vikt, att aflöningarna till skogsstatens tjänstepersonal 

 blifva bättre afpassade till behofven än de nu äro; och äfven från utomstående har 

 erkänts nödvändigheten häraf. Eljest torde lätteligen kunna inträffa, att de bättre 

 krafterna, öfver hvilka statens skogsförvaltning förfogar, vända sig åt andra håll 

 och att skogsstatens erforderliga rekrytering med goda krafter försvåras.» Detta 

 är nu närmast sagdt om skogsstaten i orterna, men gäller äfven om domänstyrelsen, 

 särskildt dess skogsafdelning. Jag anser därför för min del, liksom för öfrigt ma- 

 joriteten inom utskottet och såsom de flesta reservanterna från Andra Kammaren, 

 att det är synnerligen angeläget, att en lönereglering nu verkligen kommer till 

 stånd. 



Hvad beträffar de erinringar, som däremot äro framställda, delar jag väsent- 

 ligen samma ståndpunkt som representanten från Ltind framlade i sitt anförande. 



Här har till en början invändts, att skogsundervisningskommittén skulle komma 

 med något förslag, som skulle kunna ha inflytande på denna sak. Ja, det förslaget 

 ställer i utsikt en helt ny styrelse alldeles utanför domänstyrelsen. När det nu upp- 

 lysts, att de nuvarande skogsundervisningsärendena i domänstyrelsen icke uppgått 

 till större antal än 60, synes det alldeles uppenbart, att, om dessa ärenden — hvil- 

 ket skulle blifva resultatet, om skogsundervisningskommitténs förslag ginge ige- 

 nom — toges ifrån domänstyrelsen, detta icke kan spela någon roll. Jag vågar för 

 min del hålla före, att det är så mycket mindre skäl att för skogsundervisnings- 

 kommitténs skull uppskjuta löneregleringen, som jag icke kan neka till, att jag är 

 högeligen osäker om, huruvida denna kommittés förslag just träffar det rätta; och 

 härtill kommer att, efter den motivering, som de tre reser\-antema framlagt för sin 

 reservation, skulle Riksdagens Andra Kammare genom denna reservations antagande 

 fastslå, att denna kommittés förslag till reglering af skogsundervisuingen, med en 

 särskild styrelse för densamma, är det riktiga. Det vill jag icke vara med om att 

 nu underskrifva. För öfrigt erkänner jag, att jag icke kan afgifva något bestämdt 

 omdöme om den saken, enär jag icke känner till den tillräckligt, men jag är just 

 därför icke beredd att svära på magisterns ord, och säga att det är det bästa. 



Vidare är det denna skogsvårdskommitté. Hvad den beträffar, är det gifvet. 



