2 ö 2 SKOGSVARDSADMINISTR ATIONEN. 



här framlagts, nämligen att det skall så att säga blifva mera fart i statens skogs- 

 förvaltning och mera affärsblick däri. Men att det skulle vara bra att nu aflåta en 

 sådan skrifvelse till Kungl. Maj:t, som föreslagits, det är jag, i likhet med talaren 

 på lundabänken, ganska osäker på; detta skrifvelseförslag synes ock ganska oklart. 

 Det högsta, jag skulle kunna vara med om, vore som sagdt ett instämmande i 

 motionärens syfte. Häraf följer, att jag härvid snarare har den mening, som hyllats 

 af utskottets majoritet, liksom ock det större antalet reservanter från Andra kammaren. 



I en punkt skiljer jag mig emellertid från sistnämnda reservanter, och det är 

 i fråga om chefens för domänstyrelsen löneförmåner. Jag har i lönereglerings- 

 kommittén varit med om att tillstyrka det högre beloppet, såsom det enligt min 

 uppfattning enda riktiga. Reservanterna i denna fråga hafva enligt min mening 

 alltför mycket fäst sig vid affärssynpunkten. De hafva jämfört domänstyrelsens 

 chefs ställning med den ställning, som cheferna för telegrafstyrelsen och järnvägs- 

 styrelsen intaga, och framhålla då, att dessa senare chefer göra stora affärer för 

 sina förvaltningars räkning och därför fordras det af dem affärsskicklighet, under 

 det åter chefen för domänstyrelsen icke behöfver göra några affärer. Det är emel- 

 lertid icke så mycket vid behofvet af affärsskicklighet, som löneregleringskommittén 

 fäst sig, då den föreslagit en högre aflöning för chefen i domänstyrelsen. Nej, det 

 är icke af sådant skäl, som kommittén gjort detta, utan den har motiverat sitt för- 

 slag med följande i utskottsbetänkandet refererade ord, som det må tillåtas mig 

 att nu uppläsa: 



»Uppgiften att förvalta och göra fruktbringande så stora kapital, som dem 

 kronan ägde i sina skogar och jordbruksdomäner, vore nämligen så stor och makt- 

 påliggande, att den nyssnämnda aflöningen syntes kommittén för låg för den, hvilken 

 denna uppgift förnämligast ålåge. Särskildt inom skogsförvaltningen kunde felgrepp 

 eller brist på omtanke medföra mycket betydande ekonomiska förluster ej blott för 

 tillfället utan äfven för en lång framtid. En vaken uppsikt öfver förvaltningen i 

 alla dess grenar, förenad med omsikt och duglighet, kunde däremot bereda det 

 allmänna en vinst, i förhållande till hvilken en jämförelsevis betydande aflöning till 

 domänst3'relsens chef ej spelade någon roll.» 



Detta uttalande synes mig vara alldeles riktigt, när man tager i betraktande, 

 att denne chef har att förvalta skogsegendomar till ett värde af omkring 97 millioner 

 kronor och jordbruksegendomar till ett värde af 2 millioner kronor. Men det till- 

 kommer ännu en omständighet — ja, jag skall kanske först säga några ord gent- 

 emot dem, som velat jämföra denne chef särskildt med statskontorets chef. Hur 

 detta kan vara möjligt, förstår jag icke. Statskontorets chef är en ämbetsman, som 

 sitter på sitt ämbetsrum och ser till, att arbetet inom verket går bra och ordentligt. 

 Domänstyrelsens chef däremot har uppsikt öfver statens alla skogar i landet och skall 

 vara initiativkraftig och se till att de skötas på ett omsiktsfuUt sätt. Detta är 

 någonting helt annat. 



Men så tillkommer, såsom jag nyss antydde, en annan sak, och det är kon- 

 kurrensen. På det område, därifrån domänstyrelsens chef skall tagas, är staten utsatt 

 för en synnerligen svår konkurrens, nämligen från de enskilde skogsägarna och 

 särskildt skogsbolagen i Norrland. Dessa hafva redan börjat taga och taga fort- 

 farande de bästa krafterna från statens skogsförvaltning. Det föreslås nu af reser- 

 vanterna, att chefen för domänstyrelsen skall få 11,000 kronor i lön. Ja, jag vill 

 erinra, hurusom det var en jägmästare i Norrland, som ansågs vara framstående och 

 som var på tapeten att tilldelas en mera betydande befattning. Men hur gick det? 

 Jo, ett enskildt bolag tog honom; det betalade honom 14,000 kronor i lön och 

 lämnade dessutom fri bostad och vedbrand samt ersättning för alla resor. Är det 

 då lämpligt att komma och bjuda domänstyrelsens chef 11,000 kronor.? Jag frågar 

 om detta är riktigt. Med hänsyn till dessa omständigheter synes det mig vara i 

 allra högsta grad viktigt, att, om man vill få denna chefsplats besatt med en verkligt 

 duglig person, man också aflönar denna så, att icke enskilde skogsägare konkurrera 

 med staten om honom och taga bort honom. 



Nu är jag naturligtvis icke blind för, att häremot kan invändas, att det alls 

 icke är sagdt, att därför att en person betalas bättre, han också sköter befattningen 

 bättre. Detta kan ju vara sant, men å andra sidan är man mera tillförsäkrad att 

 kunna göra anspråk på det bästa, om det betalas ordentligt. 



Jag skall be att få säga en sak till, och den är riktad mot den reservant, som 

 här ställde i utsikt att domänstyrelsens jordbruksafdelning och dess skogsafdelning 



