2 86 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



lands stalsskogar och deras ställning till bolagsskogarna är det icke lämpligt, ^att 

 det enskilda kapitalistintresset får längre i så hög grad ligga öfver staten i fråga 

 om aflöning åt skogstjänstemännen som nu är fallet. Det är nr den synpunkte» 

 också synnerligen angeläget, att man genom den mycket omtalade omorganisationers 

 af domänstyrelsen, som knappast är någon omorganisation inom centralstyrelsen, får 

 ännu en b_vrå för norrlandsskogarna, på det att hos denna styrelse må finnas arbets- 

 krafter nog för behandling af de ärenden, som röra dessa skogar. Detta blir icke 

 fallet, därest de nämnda reservanternas mening segrar. Jag vågar påstå, att det 

 just med hänsyn härtill är synnerligen betänkligt att nu skjuta upp löneregleringen 

 för domänstyrelsen på sätt dessa reservanter föreslagit. Det är i all synnerhet detta 

 förslag jag anser vara riskabelt. 



Jag ber, herr talman, att få vidhålla mitt yrkande. 



Herr Lindblad i Närlunda: Herr talman! Jag kunde inskränkt mig till att yrka 

 bifall till det i herr Widéns föregående anförande gjorda yrkandet och äfven in- 

 stämma i det senare, men då jag icke undgått att bilda mig en egen mening i hit- 

 hörande frågor, anser jag som min skyldighet att äfven uttala den. 



Jag har med flit afhållit mig från att ingripa i fråga om kronans jordbruks- 

 domäner, då det ju kan finnas de, som anse mig jäfvig; jag har ju endast att rätta 

 mig efter riksdagens beslut. Men då särskildt bragts på tal frågan om förvaltningea 

 af kronans skogar, anser jag det kunna vara på sin plats att äfven uttala ett om- 

 döme i den frågan, som visserligen ligger utom mitt speciella område, men där jag 

 dock kan se, hur sakerna skötas. För min del kan jag icke, trots det jag tagit 

 noggrann kännedom om herr Ekmans motion, på något sätt instämma i det af ho- 

 nom gjorda yrkandet. Jag tänkte, när jag hörde herr Kronlund instämma häri och 

 fortsätta hans kritik, att det nog är lätt att kritisera, men att själf frambringa nå- 

 got nytt, torde vara svårare. Och. mina herrar, väl är det möjligt att aflägsna en> 

 eller annan af de nu fungerande tjänstemännen, både chefer och underordnade inom 

 jägeristaten, men hvad vinner man med det? Får man fram andra principer där- 

 igenom eller kan man med det på en gång skapa om en hel stor tjänstemannakår? 

 Man måste väl arbeta med de personer, som finnas, och utnyttja deras förmåga på 

 bästa sätt. Naturligtvis kan man försöka få vissa nya principer småningom fram,, 

 om detta visas vara lämpligare, men man må icke inbilla sig, att man genom ett 

 bifall till herr Ekmans motion och genom att ställa löneregleringen i det oafgjorda 

 skapar en helt n}- förvaltning. Det anser jag orimligt. 



Och icke få \-i tänka oss, att staten i sin skogsförvaltning skall gå så mi- 

 nutiöst till väga, att den uttnyttjar och tager reda på hvarje tolfskilling, utan vi få 

 i detta fall göra jämförelse med ett annat stort verk, exempelvis riksbanken. Hur 

 ha icke statsmakterna vetat att reglera dess affärsverksamhet, så att den numera 

 blott är förläggare åt de enskilda bankerna och i stort sedt icke bedrifver någon 

 egen utlåningsrörelse! Detta har nog mött opposition på vissa håll, och man har 

 tyckt, att den i hkhet med de enskilda bankerna genom direkt utlåning kunde in- 

 tjäna åt statsverket ändå mera än hvad nu är fallet. Men jag tror, att det är klokt 

 anordnadt såsom det för närvarande är, och vi ha under senaste året kunnat för- 

 vissa oss om att vårt bankväsen fungerar utomordentligt väl. 



Jag vill på sätt och vis jämföra förvaltningen af detta statens verk med för- 

 valtningen af kronans skogsdomäner Kronan drifver ju icke någon förädlings- 

 rörelse, hvarken sågverks- eller hyflerirörelse eller något dylikt, utan säljer timmer 

 på rot och öfverlämnar åt den enskilda affärsverksamheten förädlingen häraf och 

 den förtjänst, som därå kan blifva. Och jag tror också, att kronans tjänstemän veta 

 att tillvarataga kronans resurser i detta fall på bästa sätt. 



Därför har jag ingen tilltro till att saken skulle kunna skötas just mycket 

 bättre, äfven om man skapade någon sådan institution, som man infört på andra 

 områden, nämligen ett slags fristående fullmäktige. Sådana finnas nu inom telegraf- 

 verket, men det torde vara lämpUgt att afvakta de resultat, som man kommer till 

 med dessa fullmäktige, och se, om de ha lyckats så synnerligen väl. Men innan 

 det där visat sig några särskildt fruktbringande resultat af denna institution, tror 

 jag icke. att det är skäl i att sätta alltför mycken tillit därtill eller att där rädd- 

 ningen är att söka. 



Jag tror icke heller, att man genom att bifalla förslaget om lönereglering af- 

 stänger möjligheten att införa en i viss mån ny anordning beträffande domänsty- 

 relsen, ty det är att märka, att både utskottet och Kungl. Maj:t ha föreslagit, att 



