2 88 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



Det är också till stor del likartadt arbete på båda hållen. Och under sådana för- 

 hållanden är det väl bättre, att chefen får tillse, att hvarje art af arbete kommer 

 under den rätte byråchefen. Jag har velat lämna denna upplysning, ty jag tror, 

 att den måste anses tala till förmån för utskottets och reservanternas förslag i denna 

 del, både därför att det finnes tillräckhgt med arbete för dessa 6 byråchefer och 

 för att arbetet skall blifva jämnare fördeladt genom att de ohka afdelningarna upp- 

 häfvas. 



Skillnaden är, såsom jag nyss sade, egentligen beträffande aflöningen till che- 

 fen. Denna aflöning har af vice talmannen och hans medreservanter satts till ii,ooo 

 kronor i enlighet med hvad fjolårets riksdag beslöt i aflöning åt statskontorets chef. 

 Det undras mig, huruvida icke Andra Kammaren bör stanna vid denna siffra. Väl 

 kan här sägas, att domänförvaltningen är ett affärsverk, likasom telegrafverket och 

 järnvägsstyrelsen, hvilka i fjol reglerades och därvid denna, affärssynpunkten, fram- 

 hölls. Men då framhölls det också, att man borde vara aktsam, och att man borde 

 stanna vid att reglera dessa båda verk såsom affärsverk. Men nu fortsätter man 

 och vill redan vid denna riksdag, att denna princip skall öfverflyttas äfven på do- 

 mänförvaltningen. Mig förefaller det icke tilltalande, att chefen för domänstj^relsen 

 skall hafva högre lön än öfriga generaldirektörer, hvilkas löner redan äro reglerade 

 eller hädanefter komma att regleras. Vi hafva redan fått en kungl. proposition be- 

 träffande lönereglering för kammakoUegium, där chefen, om jag icke missminner 

 mig, har presidentsvärdighet, men dennes lön är det oaktadt upptagen till 12,000 

 kronor. Under sådana förhållanden får man väl också antaga, att jämväl presiden- 

 terna vid hofrätterna komma att stanna vid en aflöning af 12,000 kronor. Åtmin- 

 stone torde man väl hafva tänkt, att dessa senare skulle jämföras i aflöningshän- 

 seende med den president, hvars lön redan nu är föreslagen till reglering. För min 

 del får jag säga, att de uppgifter, som åligga presidenterna i de dömande verken, 

 äro lika viktiga som de uppgifter, hvilka äro ålagda chefen för domänstyrelsen. 

 Den person, som sitter och dömer öfver svenska medborgares lif och egendom, doi 

 vill jag åtminstone sätta lika högt i aflöningshänseende som den person, hvilken har 

 svenska statens skogar och jordbruksdomäner att förvalta. 



Det undras mig vidare, huruvida det kan vara en fördelaktig väg att slå in 

 på att tillsätta chefen på så lösa boliner, som här är föreslaget och som finnas an- 

 gifna på sidan 123, nämligen att denne generaldirektör skall, i likhet med general- 

 direktörerna för telegrafstyrelsen och järnvägsstyrelsen, om han, innan han uppnått 

 12 tjänstår, antingen på grund af sjukdom befinnes till nöjaktig vidare tjänstgöring 

 oförmögen eller ock utan egen begäran nödgas afgå från sin befattning utan att 

 på grund af tjänstefel hafva förverkat densamma, vara berättigad att, likaledes å all- 

 männa indragningsstaten, i pension uppbära 5,000 kronor, då afgången sker före 

 eller vid 6 tjänstår, samt 5,500 kronor, där afgången sker efter 6, men före 12 

 tjänstår. 



Detta är väl ett nytt sätt att pensionera, som är främmande för den svenska 

 riksdagen, om jag undantager de bestämmelser, som i fjol fattades rörande cheferna 

 för de båda andra nyssnämnda verken. Förhdet års riksdag godkände en pensions- 

 lag, som kommer att gälla alla statens civila tjänare, och den gäller ju redan för, 

 jag vågar säga, tusental. Men nu skulle denne tjänsteman, chefen för domänstyrel- 

 sen, ställas alldeles vid sidan om denna pensiouslag och tillerkännas andra förmåner, 

 som de tjänstemän, hvilka falla under pensionslagen, icke fått. I denna lag infördes 

 en s. k. afkortad pension, för den händelse en tjänsteman iråkade sjukdom och icke 

 kan på denna grund fortsätta att sköta sin tjänst, utan nödgades afgå därifrån. Har 

 han tjänat i 10 år, får han afgå med den afkortade pensionen, d. v. s. han får en- 

 dast 75 % af lönen. Men den nu ifrågavarande tjänstemannen skulle allenast om 

 han tjänstgjort 6 år, få pensionsrätt till belopp af 5,000 kronor, hvilket belopp, om 

 han tjänstgjort utöfver 6 år, skulle höjas till 5,500 kronor, allt under det att öfriga 

 statens tjänare icke få sin pension i allmänhet förrän vid fyllda 67 år. Denne 

 tjänsteman skulle således få en förmån framför andra generaldirektörer och presi- 

 denter, hvad det nu vara må — en förmån, som de sakna, men som denne nu skulle 

 erhålla. Det undras mig, huruvida det kan vara möjligt, att riksdagen viU vara 

 med på att på detta sätt flytta upp den ene efter den andre. Och det förvånar mig, 

 att herr Widén, som inom kommittén väl har satt denna höga lön af 15,000 kronor, 

 dock nu är färdig att godkänna det förslag, som nyss upplästs. Ty kommitténs 

 förslag innehöll icke detta, utan i det förslaget skulle äfven denne tjänsteman, lik- 



