SKOGSSTATEXS LÖXEREGLERIKG. 29! 



Vid diskussionen i denna fråga yttrades i Första Kammaren af 



Herr K:nbt-rg: Jag är öfvertygad däxom, att enhvar, som är intresserad för 

 skogsstatens uppgift, skall känna sig tacksam för det sätt hvarpå skogsstatens löne- 

 fråga blifvit behandlad i utskottet. Utskottet har nämligen här till fullo behjärtat 

 just kärnpunkten i regleringen, nämligen att göra skogsstatens aflöning så tillräck- 

 lig, att personalen kan ägna hela sin kraft, allt sitt intresse åt statens skogsskötsel. 

 ty endast därigenom kan en tidsenlig utveckling af skogsvården äga rum och sko- 

 gamas afkomst blifva varaktigt och stadigt ökad. Men på samma gång beklagar 

 jag, att detta förstående af regleringens hufvudmoment icke har sträckt sig till 

 respenningama. Tillräckligheten af skogsstatens respenningar är dock villkoret för 

 att man skall kunna omsätta i praktiken det s}-fte, som jag nyss nämnde, nämligen 

 att åstadkomma en intensiv skogsvård. Det är utarbetet, arbetet ute i skogen, som 

 respenningama äro till för. Vtan tillräckliga respenningar kan icke vinnas den 

 intensitet i arbetet ute i skogarna, som just regleringen åsyftar. Jag beklagar då 

 den nedprutning af 11,500 kronor i anslaget, som utskottot här på kompromissens 

 väg varit tvungen till. Man kan ju tycka, att 11,500 kronor, fördelade som de äro 

 på 100 tjänstinnehafvare. äro en ringa summa. Så är dock icke fallet Afprut- 

 ningen är i vissa fall en femtedel, en sjättedel och en åttondel samt i lyckligaste 

 fall en tiondel af respenningama enligt Kungl. Maj:ts förslag, och det är ju inga 

 bagateller. De inverka i allmänhet taget ock mycket ojämnt. 



Här inträffar nämligen, för att anföra ett exempel, att beträffande 17 revir alla 

 vederbörande hafva varit eniga om behofvet för iägmästarnas tjäusteutöfning att 

 erhålla Soo kronor i respenningar. Såväl kommittén, som haft sakkunniga från 

 skogsstaten tiU sin hjälp, som ock domänst^-relsen, hvars förslag hvilar på en lång 

 tids sakkännedom, och äfven Kungl. Maj:t, alla hafva varit eniga om, att för dessa 

 17 revirs skötsel skulle behöfvas dessa Soo kronor i respengar. Likväl har utskottet 

 med sin hnjal nu strukit af 100 kronor från dessa revirs anslag. Det är icke att 

 tillgodose det verkliga behofvet. ej heller är det att främja det syfte, som regle- 

 ringen har. 



Domänstvrelsen. som ju är sakkunnig och bör förstå denna fråga, yttrar sig. på 

 •sidan 160 i betänkandet, sålunda: 



»I följd af skogsfrågans hastiga utveckling under de senare åren har krafvet 

 på tjänstemännens både duglighet och arbetsintensitet nu måst ställas högre än för 

 fem år sedan. Särskildt finge styrelsen i detta afseeude framhålla, att åt arbetet 

 •ute i skogarna måste ägnas längre tid Men om detta skulle kunna ske i nödig 

 omfattning, så måste respenningama högst väsentligt ökas. Kunde tjänsteman vita 

 att han på resor användt hela sitt reseanslag, torde det vara svårt att af honom 

 fordra än ytterligare tjänsteresor, äfven om de vore än så nödiga, ty tjänstemannen 

 skulle i så fall på resor i statens tjänst uppoffra egna medel.» 



Jag kan icke annat än fullständigt gilla den uppfattningen, att respenningama 

 utgöra ett medel att få personalen ut i skogen. Lönen och tjänstgöringspennin- 

 gama äro icke afsedda för att täcka reskostnaden, utan denna skall täckas af res- 

 penningama, hvilka alltså särskildt för sig böra bedömas efter behofvet i de sär- 

 skilda re\-iren, men så sker icke här. då 100 kronor afprutas på samtliga revir. 



Kungl. Maj:ts förslag är grundadt på en utredning af domänst.-relsen. Re\-ireu 

 hafva indelats i 6 klasser, alltefter den erfarenhet som man vunnit om den verk- 

 liga kostnaden, men det är ju tydligt, att då man under nuvarande förhållanden 

 vill öka intensiteten i själfva utarbetet måste tjänstgöringspenningama ökas \\å& 

 titöfver hvad de varit Här får man också taga hänsyn därtill att i denna reglering 

 ingår ett %-illkor, nämligen att nu utgående ersättning för \-issa resor icke %-idare 

 skall utgå, utan upphöra. Detta är motivet för den ökning i reseanslaget utöfver 

 kommittéförslaget som Kungl. Maj:t på gmnd af domänstyrelsens utredning har 

 godkänt och anmält till Riksdagens pröfning. 



Det är ju så, att en jägmästare skall vara rörlig för att kunna fullt fylla sin 

 uppgift Han skall vara påpasslig. Han får icke försumma att infinna sig i skogen 

 när "helst en förvaltningsåtgärd af någon betydenhet skall anordnas. Att vid en 

 skogsförvaltning underiåta att begagna ett gynnsamt tillfälle kan föranleda stor 

 skada. Det kan föranleda stora föriuster. som kunna sträcka sig långt fram 1 tiden. 

 Kommittén har med stvrka framhållit just denna sida af saken. 



Det är således, mina herrar, icke en lönefråga. Det är helt enkelt en ersätt- 

 ningsfråga. Det är en fråga om ersättning för kostnader, som äro oundvikhga för 



