292 



SKODSADMINISTRATIONEN. 



att man nöjaktigt skall kunna sköta tjänsten. Under sådana förhållanden vågar jag- 

 vädja till kammaren om bifall till Kungl. Maj:ts förslag. Jag tror, att det icke är 

 möjligt att utan dessa, respenningar, sädana de nu äro framlagda i Kungl. Maj:ts 

 förslag, få fram hvad man vill få fram, nämligen den intensitet i arbetet ute i sko- 

 garna hos personalen, som är ett oeftergifligt villkor — och som i synnerhet i vår 

 tid framställer sig såsom ett oeftergifligt villkor — för en tidsenlig skogsvård. 



Herr grefve och talman, jag }-rkar bifall till reservationen. 



Grefve Wachtmeister, Fredrik: Då jag, herr talman, icke biträdt herr Kinbergs 

 reservation inom statsutskottet, har orsaken icke varit den, att jag icke till fullo 

 insett, att det af domänstyrelsen framlagda förslaget till respenningar har varit fullt 

 motiveradt och att det hade varit önskvärdt, att detta förslag vunnit statsutskottets- 

 hela erkännande. Men statsutskottets förslag är ju, såsom här blifvit sagdt, ett 

 kompromissförslag, och jag anser icke, att det är farligt, att Riksdagen ger sitt 

 godkännande däråt och detta af det skälet, att det allt mer och mer har blifvit en 

 rotfäst öfvertygelse både hos folket och i Riksdagen, att det är alldeles nödvändigt^ 

 att skogstjänstemäunen komma ut på marken och arbeta där. Jag är därför öfver- 

 tygad om att, ifall det visar sig — såsom jag ock fruktar — att de här föreslagna 

 respenniugarna icke äro tillräckliga, domänstyrelsen snart skall komma med en ny 

 väl och fullständigt motiverad framställning i afseende på respenniugarna, hvilkeu 

 framställning kanhända bättre skall tillgodose det mycket viktiga behofvet. 



Jag yrkar bifall till statsutskottets förslag. 



Herr Odelberg, Theodor : Jag tror, att man känner statsutstottet bra litet, om 

 man föreställer sig, att då det förelägges utskottet en lönestat på 1,127,500 kronor, 

 som förut uppgått till 682,500 kronor, statsutskottet icke då skulle försöka att ued- 

 pruta åtminstone något. Jag tycker också, att den ärade reservanten borde hafva 

 varit tacksam mot utskottet, dä dessa nedprutningar belöpa sig blott till 11,500 

 kronor. Det är en uedprutning på jägmästarnes respenningar, icke på lönen eller 

 tjänstgöriugspenniugarna. Således på en post, som, om den visar sig vara otillräck- 

 lig, ganska snart kan höjas. Jag ber att få upplysa att respenniugarna äro satta 

 100 kronor högre för jägmästarne än hvad löneregleringskommittén ansåg skäligt, 

 men visserligen 100 kronor lägre än Kungl. Maj:t föreslagit; och i allmänhet till 

 50 % högre belopp än hvad för närvarande bestås. 



Den siste talaren sade, att det var i 17 revir, som respenniugarna upptagits 

 till mindre belopp, än kommittén föreslagit. Detta är kanske förhållandet i några 

 revir, men det är i det öfverjägmästardistrikt, hvars öfverjägmästare varit represen- 

 tant för skogsstaten i kommittén, och han torde kanske för mycket hafva tillgodo- 

 bett sina underordnades intressen. 



Jag hemställer om bifall till utskottets förslag. 



Herr statsrådet Petersson, Alfred: Jag ber att allra först få begagna tillfället för 

 att till statsutskottet framföra ett tack för den välvilja, hvarmed utskottet, öfver- 

 hufvud taget, behandlat den nu föredragna löneregleringen, som ju, såsom förut 

 påpekats, innebär en ganska afsevärd förhöjning i budgeten och ökade kraf på den- 

 samma för detta ändamål. Jag har ock anledning att uttala visshet därom, att denna 

 löneförbättring skall i icke ringa mån bidraga till att, om icke minska klagomålen 

 öfver det sätt, hvarpå skogsstaten och domänstyrelsen utfört sitt värf, så dock all- 

 deles säkert minska de berättigade skälen för sådana klagomål. 



Ett väsentligt skäl för denna lönereglering är naturligtvis, att man genom 

 den velat nå målet att få en större intensitet i afseende på skogsvården. För att 

 nå detta mål är det nödvändigt, att denna personal blir i tillfälle att vistas ute i skog 

 och mark och så litet som möjligt S3-sselsätta sig med skrifgöromål på sina kontor. 

 Om den saken äro också alla eniga, att man bör sträfva efter detta mål. Utskottet 

 har lyckligtvis icke gjort någon afprutning på lönerna men däremot gjort en liten 

 afprutning på respenniugarna. Respenningefrågan är en ganska svårlöst fråga. 

 Utan att man på något sätt bereder dessa tjänstemän möjlighet att få ersättning 

 för de ökade utgifter, som blifva en följd af, att de äro borta från hemmet och 

 utföra sitt arbete i skog och mark, utan att man kan, säger jag, bereda dem skälig 

 ersättning därför, kan man icke fordra, att de skola vistas ute på långa afstånd från 

 hemmet dag ut och dag in. ty det skal tydligtvis tära på deras lilla inkomst, som 

 är afsedd för deras bärgning. 



Redan kommittén uppkastade spörsmålet, om det icke vore möjligt att på 

 någon annan väg lämna dem ersättning för detta än att fastslå ett fixt belopp. Men 



