3IO CARL BJÖRKBOM. 



Försöksanstalten skulle därför få ett värdefullt och oskattbart supp- 

 lement just i en beståndshistorik. 



Så länge vi konsumerade våra urskogars virkesöfverskott var behof- 

 vet af en beståndshistorik ej så trängande. Nekas kan dock ej att en 

 sådan nu skulle ha varit af stort intresse och oskattbart värde. Som 

 det nu är, är det nära nog omöjligt att vinna upplysning om dels hvad 

 slags arbeten som inom ett revir utförts dels äfven huru de utförts, samt 

 hvilka resultat och erfarenheter härur vunnits. 



Samtliga tabeller, som aflämnas vid kvartals- och årsredogörelser, 

 alla uppgifter till kontrollböcker afse endast statistik, ej historik. Ytterst 

 obetydligt rörande våra skogars utvecklingshistoria kan ock i revirar- 

 kiven hopsamlas. Iakttagelser, erfarenheter vunna genom intresserade 

 skogsmäns verksamhet hafva härigenom gått förlorade för eftervärlden. 

 Huru många frågor tränga sig ej på en vid arbete i skogarna? Frågor, 

 på hvilka man just emedan en beståndshistorik saknats förgäfves väntar 

 svar. Ett exempel. Försöksanstalten utsände i april ett cirkulär med 

 anhållan om uppgifter angående kulturförsök med främmande trädslag. 

 Bland andra uppgifter som önskas är kultursätt, kulturens trefnad, frö- 

 sättning m. m. På dessa frågor torde i många fall ej svar kunna gif- 

 vas på grund af bristande anteckningar. Huru viktigt för lösande af 

 frågan om betydelsen af fröets ursprung vore ej om i alla de fall, då 

 sådder eller planteringar gjorts, anteckningar funnes om det använda 

 fröets ursprung. 



En beståndshistorik skulle äfven gifva större kontinuitet och stabilitet 

 åt revirskötseln. 



Man tanke sig endast att en revirförvaltare, som under en följd af 

 år arbetat inom sitt revir, i grund lärt känna sina skogar, samlat en massa 

 erfarenheter och gjort en massa iakttagelser och på dem utstakat vissa 

 riktlinjer för dess skötsel, aflider. En ny tjänsteman kommer, som kanske 

 arbetat i vidt skilda lokala förhållanden. Finnes en väl förd historik kan 

 lian bygga vidare på den erfarenhetsgrund, hans företrädare lagt. Om 

 ej sådan historik finnes, är åtminstone en del af företrädarens mödo- 

 samma arbete borta. Försök måste kanske åter börja, och skogen får 

 betala lärpengarna. För att nå de bästa resultat och vinna största erfa- 

 renhet är ej nog att rikta sin uppmärksamhet endast på nuet, det nu- 

 \'arande. Man måste blicka bakåt, man måste känna huru beståndet 

 uppstått och huru det utvecklat sig för att häraf döma om beståndets 

 utveckling i framtiden och om de medel, som skola föra till ett ef- 

 tersträfvadt mål. 



Hand i hand med försöksverksamheten bör en beståndshistorik gå. 

 Dessa två synas mig komplettera hvarandra. En beståndshistorik väl 



