320 ADMINISTRATIONEN. 



Sådana nyttjanderättsaftal, som de ofvan relaterade, förekomma i stor 

 mängd i öfre Norrlands kusttrakter, och de nu omtalade förhållandena jämte 

 mycket annat göra, att förrättningsmannen inför ett sådant ofta står tveksam, 

 huruvida sökanden verkligen har laga rätt till utsyning. 



Man kan ju invända, att markägaren för att skydda sig borde före ut- 

 syningen öppna rättegång mot köparen. På så sätt finge domstolen sedan 

 afgöra tvisten mellan de två. Detta har i allmänhet ej kunnat ske, då mark- 

 ägaren i de flesta fall först vid jägmästarens ankomst till platsen fått reda 

 på att stämpling begärts äfven på mindre dimensioner, än kontraktet enligt 

 hans mening omfattar. Det är då för sent för honom att vidtaga några åt- 

 gärder för att skydda sin skog, såvida ej förrättningsmannen genom att upp- 

 skjuta förrättningen därtill bereder honom tillfälle. 



Jag har här velat påpeka, huru det ofta händer, att statens tjänstemän 

 på detta vis sättes på en ytterst obehaglig mellanhand mellan markägare och 

 afverkningsrättsinnehafvare. Man borde kunna fordra af en honnett afverk- 

 ningsrättsinnehafvare, att han åtminstone i sådana fall, då någon skugga af 

 tvifvel om kontraktets mening föreligger, underrättade markägaren om att 

 han till den och den tiden begärt utsyning. På detta sätt skulle markägaren 

 beredas tillfälle att eventuellt vidtaga åtgärder för skyddandet af sin skog, 

 och saken skulle stanna mellan honom och innehafvaren af ny ttj anderätten 

 utan att förrättningsmannen behöfde inblandas i affären. Meningen med jäg- 

 mästarens verksamhet i detta fall är ju att utsyna det virke, som från skogs- 

 vårdssynpunkt bör uttagas, men ej i minsta mån att på grund af ett mer 

 eller mindre tydligt köpekontrakt slita några tvister mellan ifrågavarande par- 

 ter. För min egen del kommer jag hädanefter att till alla markägare, på 

 hvilkas skiften utsyning på grund af afverkningsrätt är begärd, i god tid sända 

 ett meddelande om att utsyning till den och den dimensionen har begärts. 

 För att det då vid förrättningens handläggande skall fästas afseende vid en 

 protest, skall denna vara åtföljd af bevis om att stämning delgifvits afverk- 

 ningsrättsinnehafvaren. Har sådan blifvit delgifven, får man väl anse, att 

 tvisL angående äganderätten föreligger, och inställa förrättningen. Genom ett 

 såd ant förfaringssätt trades ingens rätt för nära, markägaren får tid på sig 

 att vidtaga sina åtgärder, och förrättningsmannen skyddar sig för många 

 obehag, hvarför det kanske vore lämpHgt, om detta säit blefve praxis bland 

 utsyningsförrättare i Norr- och Västerbottens län. 



Paul Törnblom. 



Om kronoparkernas beskattning. 



Sedan vederbörande kronojägare redovisat af honom utbetalta förvalt- 

 ningsmedel för, bland annat, allmänna utskylder enligt debetsedel för krono- 

 parken Rådaås i Slättbygds revir, och bland dessa utskylder voro upptagna 

 dels landstingsmedel, dels tingshnstnedel, så vände sig jägmästaren i reviret i 

 skrifvelse till kungl. domänstyrelsen med hemställan, huruvida kronoparken 

 i fråga med rätta påförts dessa belopp och för vidtagande af den åtgärd, 

 hvartill förhållandet möjligen kunde föranleda. 



Härpå aflät kungl. domänstyrelsen den i8 nov. 1907 följande besked: 

 »Med anledning häraf vill Kungl. domänstyrelsen efter sin ombudsmans 



