338 DOMÄNSTYRELSENS YTTRANDE ÖFVER 



än af skogsstaxationen och skogsteknologien. Med iakttagande häraf kunde 

 under fortsättningskursen äfven de båda sistnämnda grenarna af skogshus- 

 hållningsläran behörigen uppmärksammas. I öfrigt skulle vid dessa kurser 

 undervisning meddelas ej blott i fackämnen utan jämväl i de för dessa grund- 

 läggande ämnen, nämligen i botanik, marklära med geologi och klimatologi, 

 skogszoologi, skogs- oeh fältmätning samt matematik. Därjämte vore nödigt 

 att äfven under fortsättningskursen öfva lärjungarna i uppsatsskrifning, hvar- 

 vid skogliga ämnen kunde behandlas, så att de inom sitt kunskap^mråde 

 finge någon vana att uttrycka sig i skrift. Såsom fackämnen skulle ingå 

 skogsskötsel, skogsuppskattning med något skogsindelning, skogsteknologi med 

 byggnads- och afdikningslära, grunderna för jordbruksekonomien, författnings- 

 kännedom, jakt- och fiskevård, bokföring, kart- och byggnadsritning samt 

 kartskrift. 



Undervisningen skulle meddelas genom lektioner på lärorummet, öfnings- 

 kurser, exkursioner och arbeten i skogen. 



Lärokursen vid fortsättningsskolorna torde lämpligen böra omfatta samma 

 tid af året som kursen vid skogsskolorna. 



Lärjunges ålder, då han efter genomgången skogsskolekurs antoges vid 

 fortsättningskursen, skulle ej få öfverstiga 28 år. Såsom kompetensvillkor 

 för tillträde till denna kurs skulle gälla, att sökanden i afgångsbetyget från 

 skogsskolan erhållit vackra vitsord såväl i teoretiska kunskaper som i prak- 

 tiska färdigheter, hvarjämte betyget genom särskild anteckning skulle angifva, 

 att sökanden visat begåfning samt synnerlig håg och lust för skogsmanna- 

 yrket. I öfrigt skulle sökanden genom särskildt intyg styrka, att han efter 

 genomgången kurs vid skogsskola under minst ett år utöfvat praktisk verk- 

 samhet i skogshushållning. Tanken på att föreskrifva ett visst antal betygsen- 

 heter i afgångsbetyget från skogsskola såsom villkor för tillträde till fortsättnings- 

 kursen har domänstyrelsen ansett sig ej böra upptaga, emedan betygen sär- 

 skildt i biämnena äro i öfvervägande grad beroende af lärjungarnas förkun- 

 skaper, i följd hvaraf en mindre begåfvad yngling skulle kunna erhålla en 

 högre betygssumma än en mera begåfvad, dä de båda varit lika flitiga. En 

 viss betygssumma förutsätter tillika, att samtliga läroämnen skulle vara af 

 lika stor vikt och betydelse, hvilket icke är fallet. Härtill kommer att ford- 

 ringarna för erhållande af öfverbetyg kunna vara olika stora vid skilda sko- 

 lor, så att ett »godkänd» i ett fall kan motsvara ett »icke utan beröm god- 

 känd» eller ännu mera i ett annat. 



Af skäl, som i fråga om skogsskolorna anförts, torde det vara klokt, att 

 lärjungarna äfven vid fortsättningsskolorna själfva ombesörja sin mathållning 

 och i öfrigt handhafva sin ekonomi därstädes. Under studieresor lärer dock 

 vara nödigt att ledaren af sådan resa ordnar de ekonomiska förhållandena 

 för lärjungarna. 



Två fortsättningsskolor torde vara erforderUga, den ena belägen i Mellersta 

 Norrland, den andra inom eller straxt söder om bergslagsområdet. Förhål- 

 landena inom norra och södra delarna af landet äro nämligen så olika, att 

 en för praktiken afsedd kurs lättast och säkrast inläres å den trakt, där den 

 skall finna användning. I annat fall skulle studieresor behöfva anordnas från 

 norra till mellersta Sverige och tvärtom, hvilket vore förenadt med kostna- 

 der, som flertalet af dessa skolors lärjungar måhända ej skulle kunna bära. 

 Vid enhvar af ifrågavarande skolor borde utrymme finnas för 20 lärjungar. 



