DISKUSSION. 



379 



het för enskild tjänst. Man letade förgäfves efter motiv. Kursen hade uppen- 

 barligen ej varit sådan den borde vara, och därför ville man helt och hållet 

 taga bort den. Grunden till denna afvoghet mot lägre kursen vore nog att 

 söka på andra håll. Talaren ansåg ej skäligt att härvid undanhålla en synpunkt 

 — konkurrensen. Det hade funnits en tid, då de enskilda ej hade andra 

 skogstjänstemän att välja på än e. jägmästare, såvida man ej föredrog att taga 

 hjälp från Danmark eller Tyskland. Med lägre kursens tillkomst för 15 år 

 sedan uppstod konkurrens om arbetet i enskildas tjänst och i denna konkurrens 

 mellan män ur lägre och högre kursen hade mången gång den lägre kursen 

 vunnit. Detta förhållande hade förvisso varit ett starkt skäl vid skogsstats- 

 mötena i Falun och Jönköping. Talaren förvånade sig öfver att mötet i Jönköping 

 kunde uttala sig så bestämdt afvisande emot den lägre kursen. Flertalet 

 mötesdeltagare hade varit från sydligaste Sverige, där någon nämnvärd er- 

 farenhet om de tjänstemän, lägre kursen skapade, näppeligen kunde före- 

 finnas. Bortsåge man från en provins, funnes i hela Götaland endast 3 st. 

 från lägre kursen utgångna tjänstemän. 



Andra sade emellertid, att någon sorts kurs likväl borde finnas; så 

 gjorde de sakkunniga, doraänstyrelsen och en del enskilda, som yttrat sig. 

 Man hade föreslagit ett särskildt läroverk vid Kloten, inför hvilket förslag 

 talaren endast ville upprepa hufvudsumman af sitt yttrande i samma fråga 

 vid Föreningens årsmöte, som kunde sammanfattas i följande fråga: När 

 den lägre kurs, vi nu hafva, är för kort, hvarför skall man då göra den 

 kortare? Skogsläroverket syntes äfven blifva oskäligt dyrt och förläggnings- 

 orten olämplig. 



De sakkunniga önskade emellertid en kurs något så när lika den nu- 

 varande. I enahanda riktning hade förutvarande läraren vid skogsinstitutet, 

 jägmästaren W. Ekman i särskildt yttrande uttalat sig. När domänstyrelsen 

 valt mellan de två meningarna: att slopa kursen eller att bibehålla den i 

 någon form, hade den »efter vederbörandes hörande» funnit sig böra hylla 

 den sistnämnda. Domänstyrelsens förslag hade emellertid kommit att samman- 

 falla med deras önskningar, som talat för lägre kursens slopande. Domän- 

 styrelsen hade nämligen ej föreslagit någon verklig ersättning för den nu- 

 varande lägre kursen, utan i stället en helt och hållet ny undervisningsan- 

 stalt, en öfverbyggnad på våra nuvarande skogsskolor. Något behof af dessa 

 fortsättningskurser för skogvaktare hade man likväl ej hört talas om förrän nu. 



Om nu denna 15 år gamla lägre kurs enligt deras mening, som tagit sina 

 skogstjänstemän till någon del från gensamma, befunnits god och dessutom 

 vore så billig som 5,000 å 10,000 kronor om året, hvarför ville man då 

 taga bort den, draga bort den från institutet och offra stora summor på 

 ett alldeles nytt läroverk endast för denna kurs? Man hade sagt, att de 

 enskilda i många fall hade svårt att skilja mellan dem, som utgått från den 

 ena och från den andra kursen. Klokt vore därför att offra en mindre summa 

 penningar på upplysning bland de större skogsägarna om de rätta förhållan- 

 dena i detta hänseende, men något skäl för inrättande af ett nytt läroverk 

 låg förvisso ej i detta tal. 



Samma skäl som förestafvat högskolans förläggande till Stockholm torde 

 gälla vid val af plats för den lägre kursen. För de privata skogstjänste- 

 männen, som redan vid inträdet uti lägre kursen i allmänhet hade afsevärd 

 praktik i skogsarbeten, låge hufvudvikten på den teoretiska undervisningen. 



