384 FRÅN SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS DISKUSSIONSAFTON D. 5 NOV. IQoS.' 



och förvaltare dels från den högre, dels från den lägre. De skogsägare, som 

 ej hade särskildt stora områden, hade oftast en högrekursare och en eller ett 

 par lägrekursare. Fall funnes äfven, då en lägrekursare vore chef. Talaren 

 erkände, att af de från lägre kursen utgångna funnes många med stor duglig- 

 het och förmåga. En del enstaka hade nämligen höjt sig öfver de andra 

 och då blifvit skogschefer. 



I enskild tjänst behöfvas ej mindre kunskaper än i statens, utan i bland 

 äfven tvärtom. Den enskilda store skogsägaren måste därför skaffa sig lika 

 förmågor som staten. Därför kunde den private skogsägaren vara belåten 

 med de af domänstyrelsen föreslagna tre stadierna och ett fjärde, en s. k. 

 lägre kurs, vore obehöflig. 



Forstmästare Lilliestråle ville blott taga fast på hvad jägmästare Welander 

 yttrat om realskolan såsom tänkbar grund för den högre skogsundervis- 

 ningen. Lades den till grund för högskolan, skulle härigenom en hel del 

 stridigheter bortfalla. 



Jägmästaren P. O. Welander invände emot lektor Starbäck, att realskolan 

 enligt hans mening icke vore olämplig eller oanvändbar såsom grund för 

 skogsmannautbildning, utan hade det varit hans afsikt att framhålla, att 

 den med hänsyn till skogsförvaltningens art ej vore behöflig såsom bas för 

 denna utbildning. 



Docenten Grönberg framhöll, att det vore ett farligt förslag att använda 

 realskoleexamen. Det vore ingen mening i att sänka fordringarna, när till- 

 loppet af studenter till högskolan är så starkt. Det komme förresten alltid 

 att finnas både högre och lägre samhällsklasser. Den högre bör utmärkas 

 genom en större bildning. Sjökrigsskolans system, som man är betänkt på 

 att öfvergifva, ansåg talaren ej lämpligt. 



Lärarekollegiet hade gått med på skogsläroverket för utbildande af bi- 

 trädande förvaltare. Fortsättningsskolan innebure också en vacker och sym- 

 patisk tanke, men gåfve ej full ersättning för den lägre kursen. Talaren 

 fann doktor Gunnar Andersons förslag mycket godt. Hade detta förslag 

 funnits, då lärarekollegiet yttrade sig, hade det helt säkert gått med härpå, 

 och talaren ville på det lifligaste ansluta sig till detsamma. Jägmästare Ek- 

 man hade lagt alldeles för stor vikt på skogsteknologien: man borde tänka 

 på att utbilda förvaltare för skogskultur m. m. och ej bara till skogsafverkare. 



Som diskussionen härmed var afslutad frambar Ordföranden, grefve 

 Wachtmeister, Föreningens tack till alla, som bidragit till den lifliga öfverlägg- 

 ningen. Han vände sig slutligen till chefen för jordbruksdepartementet, stats- 

 rådet Alfred Petterson och uttryckte sin glädje öfver att denne närvarit vid 

 diskussionen, en sak som han hoppades skulle utgöra ett godt omen för 

 för frågans snara och lyckliga lösning. 



