LITTERATUR. 387 



knappast behöfva framhållas. Man erinre sig blott, hur ofta kemisten läm- 

 nar jordbrukaren i sticket, hur en kemiskt sedt näringsrik jord stundom visar 

 sig mindre fruktbar än en, som är relativt fattig på kemiskt bestämbara nä- 

 ringsämnen. Och dock rör sig i allmänhet åkerbrukskemisten med en i fy- 

 sikaliskt hänseende mer likformig jord än den, som skogen vä.xer på. Å 

 andra sidan är skogsmarken ofta mycket mager, så att den kemiska beskaf- 

 fenheten kommer att spela en afgörande roll för vegetationens utveckling. 

 Emellertid är det lätt att förstå, att förf. börjar med att framhålla att »ofvan- 

 stående rubrik afser mera, hvad som vore önskrärdt att kunna ställa i ömse- 

 sidig belysning, än hvad man i verkligheten för närvarande kan-». Svårighe- 

 terna äro mångahanda. Skogsmarkens produktionsförmåga beror ej endast 

 på markens kemiska beskaffenhet, fysiska och biologiska företeelser spela en 

 lika viktig, ja inom vissa gränser kanske viktigare roll. Särskildt torde de 

 biologiska fenomenen vara af stor betydelse, det är förnämligast dessa, som 

 regleras af sådana åtgärder, som vi benämna markskydd och som i den 

 mera intensiva skogshushållningen spela en så framstående roll. 



Men rätt brukad skall säkert äfven den kemiska analysen i framtiden 

 kunna blifva ett godt hjälpmedel för den praktiske skogsvårdaren. Förf. re- 

 dogör för i Belgien och Tyskland anställda gödslingsförsök, men också för 

 egna, som han planerat eller utfört i Värmland. Här finnas många intres- 

 santa och högst beaktansvärda rön. Af alldeles speciellt intresse är den stora 

 öfverensstämmelsen mellan den kemiska analysen och skogsproduktionen å 

 tvenne mossar, Svartsångsmossen och Ormmossen. Kanske den kemiska ana- 

 lysen skall inom skogsbruket liksom inom landtbruket vinna sina största fram- 

 gångar just när det gäller mossmarkernas användande? Ett annat område. 

 där man af den kemiska analysen torde kunna vänta sig goda resultat är 

 inom plantskoleskötseln. Här gäller det ju ofta att jämföra i fysikaUskt hän- 

 seende likartade jordarter. Här kan otvifvelaktigt påvisandet af bristen hos 

 ett visst ämne vara af utomordentlig betydelse. Förf har också exempel 

 härpå, då en för öfrigt fattig plantskolejord vid Seffle, där plantorna gingo 

 dåligt till, visade brist på magnesia, men där plantorna efter gödning med 

 Långbans afterkalk (^kalk, magnesia och manganoxidul), superfosfat, kainit 

 och chilesalpeter visade nöjaktig växt. Af alla ämnen synas för öfrigt 

 kalk och fosfors}Tehalten vara de, som närmast äro bestämmande för jor- 

 dens produktionsförmåga. Förf. har sannolikt också alldeles rätt, när han 

 ser i kalken det ämne, som reglerar produktionsförmågan i Värmland, men 

 kanske också i våra skogsjordar i allmänhet. Vid bedömandet af alla 

 kemiska analyser af skogsjord är det dock en fråga, som synes vara ref. 

 af en stor praktisk, ja nationalekonomisk betydelse, men som i ofvan- 

 nämnda arbete ej beröres. I hvilken grad är mängden af lösliga (salt- 

 syra) ämnen beroende af markens tillstånd? Vi veta, att humusäranena 

 i vårt land spela en utomordeniUg roll för vittringen, dettas beskaffenhet in- 

 verkar därför på mängden af lösliga mineralämnen. En kemisk analys kan 

 därför vara ganska vilseledande, marken är blott för tillfället fattig, det gäl- 

 ler blott att sköta den rätt, för att åter igen få dess näringskällor att flöda. 

 Saken är af fundamental betydelse inom jordmånsläran, men är föga stude- 

 rad. Ref. torde snart få tillfälle att återkomma till densamma på annat 

 ställe. 



H. Hn. 



