LITTERATUR. 39 1 



ditim känner man ej mycket, den är svår att odla och renkultivera. Azoto- 

 hacter är däremot en lätt igenkänd bakterie, hvars förekomst konstaterats i 

 åker- trädgårds -och skogsjord, den lefver äfven i hafvet, där den ofta 

 sitter fästad pä hafsalger. Den trifves däremot icke i sur jord, den saknas 

 därför i hedjord och sur skogsjord. Förekomsten af sådana bakterier som 

 Clostridium och Azotobacter förklarar den kväfveansamling, som Berthelot upp- 

 dagat hos åkerjord. 



Under senare åren har en annan kväfveansamling i jorden väckt natur- 

 forskarnas uppmärksamhet. Henry, anställd vid forstinstitutet i Nancy och 

 efter honom italienaren Montemartini hafva nämligen visat, att när löf och 

 blad af åtskilliga växter ss. ek, bok, asp, hvitgran och österrikisk fur multna, 

 en kväfveansamling äger rum. Luftens fria kväfve bindes på något sätt i 

 den multnande löfmassan. Henry har beräknat, att marken i en ekskog 

 årligen på detta sätt skulle kunna erhålla ett kväfvetillskott af 7,5 kg. per 

 tunnland, en bokskog af 1 1 kg. på samma ytenhet. Det är säkerligen icke 

 de multnande bladen, som upptaga det fria kväfvet, utan mikroorganismer, 

 som lefva i den multnande löfmassan. 



Ofvan nämnda afhandling är skickad, att i mångt och mycket belysa 

 denna för den praktiska skogsvården så ytterligt intressanta fråga. Froehlich 

 synes nämligen på ett fullt bevisande sätt ha lyckats ådagalägga, att en del 

 lågt stående svampar, som äro mycket vanliga på multnande växtdelar, förmå 

 tillgodogöra sig luftens fria kväfve. De svampar, som han undersökt, äro 

 Alternaria /efiuis Nees., Alacrosporium cominiine Rbh., Hormodendron cladosporioides 

 Sacc, Cladosporiiim hetbartim Link. Liksom Clostridium lefva dessa svampar 

 af kolhydrater såsom drufsocker, cellulosa etc och förmå växa utan någon 

 som helst kväfvehaltig näring. Kväfvct hämtas direkt ur luften. Får man 

 döma af de undersökningar, som hittills utförts, synas dessa svampar t. o. m. 

 mera energiskt upptaga kväfve än Clostridium. Under det den senare vid 

 förbrukande af i gr. drufsocker assimilerade 1,22- — -1,34 mg. kväfve, kunde 

 t. ex. Macrosporitim med samma mängd drufsocker upptaga ända till 9,78 

 mg. kväfve. 



Vi se sålunda hur en del organismer, som lefva i ströet, på affallna blad, 

 grenar etc göra marken rikare på kväfve i bunden form, som sannolikt seder- 

 mera kan tillgodogöras af högre växter. 



Dylika studier af den mikroskopiska floran i marken äro i hög grad 

 ägnade att klargöra en del företeelser, som möta oss i skogsbruket. Man 

 kanske invänder, att det är omöjligt att för skogsbrukets räkning odla små 

 svampar i skogen. Något sådant är säkerligen också alldeles onödigt. Men 

 kunskapen om dylika företeelser bör dock sätta oss i stånd att på det mest 

 ändamålsenliga och därför också på det mest praktiska och i längden billi- 

 gaste sättet sköta det, som vi nu benämna markskydd och markberedning. 



//. ////. 



CARL MEZ. Der Hausschwamm und die ubrigen holzzersstörenden 

 Pilze der menschlichen Wohnungen. Ihre Erkennung, Bedeu- 

 tung und Bekämpfung. 8:0. 260 s. Verlag R. Linke. Dresden 1908. 

 Pris häftad 4, bunden 5 mark. 

 Författaren har såsom sakkunnig i processer angående hus med husröta 



under en längre följd af år haft tillfälle att samla ett rikt, omfattande och 



