lO 



Angående de enskilda skogarnas tillstånd inom landstingsområdet 

 -torde för året icke vara något egentligt nytt att tillägga till hvad före- 

 gående år har framhållits. Dock har skogsvårdsstyrelsen ansett lämpligt 

 att lämna en kortfattad framställning om de olika afverkningssätt som 

 inom länet under skilda tider förekommit, och hvaraf de nuvarande 

 skogsbeståndens utseende är en direkt följd. 



Skogarna inom större delen af länet voro in i senaste tider oskif- 

 tade och ansågos af ringa värde, enär skog fanns öfverallt såväl kring bygden 

 som fäbodarna och de små behofven af byggnadstimmer och ved utan 

 bekymmer kunde fyllas af den, som däraf hade behof Först med stor- 

 skiftet, som påbjöds den 9 febr. 1802 och sedan fullföljdes på statens be- 

 kostnad i hela Dalarna, med undantag af sydöstra delen, det s. k. Bergs- 

 lagen och södra Dalarna, tills det 1894 afslutades i Särna socken, fingo 

 jordägarna sina skogar bestämda till belägenhet och gränser. 



Hittills hade skogen så godt som uteslutande användts till husbehof 

 och var det då endast de bäst belägna skogarna som tillgripits. 



Ett fåtal bruk och hyttor, uppförda här och hvar i länet, där vatten- 

 kraft funnits att tillgå, hade väl för koltäkt bedrifvit afverkningar sedan 

 lång tid tillbaka, men äfven dessa behof voro så små och tillgången på 

 skog så stor, att dessa afverkningar blefvo utan märkbar inverkan på 

 skogstillgången. A de trakter, där dessa kalafverkningar utförts, träffar 

 man i innevarande stund oftast de vackraste och bäst slutna medelålders- 

 skogarna. 



Om man undantager brukdistriktet, det s. k. Bergslagen i länets syd- 

 västra del, där å bruksskogarna kolningar sedan gammalt förekommit, 

 torde man kunna säga att först med sågverksindustriernas uppkomst på 

 1850-talet skogarna började tagas i anspråk för annat än husbehof Det 

 var till att börja med endast grofva dimensioner 20' X 12" och däröfver 

 som afverkades och endast de skogar som lågo intill de större älfvarna 

 som skattades. Dock dröjde det ej länge förrän äfven mindre vattendrag 

 började rensas och flottleder byggas till äfven de aflägnaste skogstrak- 

 terna, något som blef möjligt genom länets af naturen vidt utgrenade 

 nät af älfvar och åar. Rätt till dylik timmerfångst förskaffades till en 

 början genom ofta mycket långa ända till 50-äriga arrenden. Allt efter 

 som industrien tillväxte och konkurrensen började yppa sig uppstod dock 

 tanken att genom markförvärf äfven för framtiden garantera industrien 

 det skogskapital, den ansågs i behof af, och så börjades inköpen af hem- 

 man och skogsfastigheter. I och med detta skulle man kunnat vänta 

 sig en omläggning af afverkningsmetoden, men ännu i många år fort- 

 sattes med samma skogsbrukssätt, dimensionsafverkningen. Dimensionerna 

 blefvo dock mindre. Skogarna såldes till 20' ä i6'xio" och afverk- 



