12 



och klimat som skogstyp. Efter denna sorts afverkning tarfvas dock en 

 annan form af kulturåtgärder och det är röjning och markberedning. 



Det faller sig dock synnerligen svårt för skogsafverkaren, att sam- 

 vetsgrant utföra dessa arbeten till skogens bästa på grund däraf att ar- 

 betet i många fall ej lämnar direkt valuta. 



Dessa röjningsarbeten åsidosättas också ofta af okunnighet om det 

 lämpliga i att borthugga marbuskar och oväxtlig skog som står hind- 

 rande i vägen för återväxten. 



En annan viktig faktor vid uppdragande af återväxt är markbered- 

 ningen, h varmed förstås hyggestrakternas beredande för naturlig föryng- 

 ring. Detta sker genom markens uppluckring medels hackning, finnplog 

 eller något dylikt redskap. Att detta arbete utfördt före ett fröår skall 

 högst väsentligt bidraga till befordrande af återväxten inse dess bättre de 

 flesta, men icke förty är det ytterst sällsynt att dylika arbeten utföras, 

 ehuru man därvid ej har att skylla på dryga omkostnader. 



De trakter, där jämförelsevis de största kulturåtgärderna i form af 

 sådd och plantering företagas, ligga inom det s. k. Bergslagen. Här har 

 vården af de ofta rätt stora bruksskogarna sedan 30 — 40 år tillbaka legat 

 i händerna på fackutbildade män, — något som endast undantagsvis 

 under samma tid ägt rum vid skogsbolagen. 



Denna personal har ock oftast sett till att, därest icke nöjaktig 

 själfsådd infunnit sig, skogskultur tillgripits, om också afverkningarna 

 under vissa tider utförts för hårdt, hvarom den nuvarande allt för stora 

 ungskogsprocenten vittnar. Dessa kulturåtgärder hafva med få undantag 

 bestått i skogssådd. Skogsplantering har endast utförts i form af hjälp- 

 kultur och äfven detta ytterst sällan. Att föryngra skogen genom plan- 

 tering anses som ett ödslande med arbetskraft och penningar, och detta 

 har gjort att man hellre sår om ett hygge 2 ä 3 gånger än man ens 

 ägnar en tanke åt plantering. 



Allt efter som behofvet af kol steg och kommunikationerna gjorde 

 det möjligt blefvo kalslättorna också mer och mer vanliga äfven utom 

 det s. k. bruksdistriktet, såsom i Leksand, Rättvik, St. Tuna, Gagnef, 

 Vika, Södra Svärdsjö, Mora, Järna, västra Nås och Äppelbo socknar. 



I dessa trakter gjordes dock kalafverkningarna utan tanke på återväx- 

 ten och synes följderna häraf i form af 10 — 20 åriga fall ännu utan återväxt. 



Af öfriga arbeten till skogens och skogsmarkens förbättring förtjänar 

 bäckrensningen och dikningen att särskildt framhållas i ett län som detta, 

 där så oerhörda vidder lida af försumpning. 



Dessa försumpningar ha med skogens utnyttjande i industriens tjänst, 

 d. v. s. på det senaste halfseklet, betydligt tilltagit. Det är ju nämligen 

 en känd sak, att så länge marken är täckt af skog, stora mängder vat- 



