13 



ten uppsugas och genom trädens barr och blad afdunsta. Då nu skogen 

 afverkas eller utglesnas inkomma försumpningväxter, hvilka draga åt sig 

 vattnet, behålla det samt utbreda sig och på dylikt sätt eröfras den ena 

 för skogsbörd lämpliga marken efter den andra af den i allmänhet 

 sakta, men säkert framträngande försumpningen. 



En annan och kanske lika stor orsak till dessa försumpningars ut- 

 bredande, är de naturliga afloppens uppdämning. Allt sedan afverknin- 

 garna af timmer började, har man måst anlägga basvägarna efter bäck- 

 dragen, måst draga vägarna öfver befintliga bäckar, och därvid formligen 

 fyllt desamma med ris och bråte för att göra dem trafikabla för häst och 

 körredskap, utan att man annat än undantagsvis ägnat en tanke åt att 

 efter arbetets utförande upprensa bäckarna. På detta sätt har fördäm- 

 ningen uppstått och vattnet sökt sig väg öfver marken och inledts i 

 svackor och fördjupningar, där det blifvit primär orsak till försumpning. 

 Äfven torde de svårkontrellerade flottningsförhållandena inom länet 

 kunna tillmötas viss delaktighet i utbredandet af dessa försumpningar. 

 Under flottningstiden d. v. s. våren, hålles nämhgen sjöar och min- 

 dre tjärnor öfverdämda, ända tills vatten börjar tryta hufvudvattendragen, 

 då detta reservvatten påsläppes. 



Dessa vattenmagasin ligga i allmänhet högt och hafva därigenom 

 större möjlighet att i form af öfversilning och sprängvatten försumpa 

 lägre belägna trakter. 



Mot denna fara för våra skogar hjälper intet annat än bäckrensnin- 

 gar och anläggande i främsta rummet af skyddsdikningar för försump- 

 ningens hållande inom vederbörliga gränser, och torde med hänsyn till 

 förhållandena inom detta län kunna ifrågasättas, huruvida man icke med 

 lagstiftning under lämpliga former borde ålägga vederbörande att hålla 

 naturliga vattenafloppen öppna. 



Kunskapen om faran för skogens förstörande genom försumpning 

 är i allmänhet väl känd af befolkningen, som vid vistelse i skog och 

 mark ej kunnat undgå att göra egna rön i samma riktning; också önska 

 de flesta dika sina marker, men hållas tillbaka af kostnaderna. 



Hittills har ytterst litet gjorts inom länet för dessa försumpningars 

 bekämpande, om också vissa skogägande bolag sedan någon tid tillbaka 

 utfört dylika arbeten fastän i mycket ringa omfattning. 



Till belysande af ofvan relaterade förhållanden såväl hvad de afse 

 kulturåtgärder i form af sådd och plantering, hvilka med hänsyn till 

 rådande afverkningsmetod ej äro att vänta i så stor omfattning som ock 

 andra ofvan berörda arbeten till skogens och skogsmarkens förbättring, 

 hvilka med hänsyn till i länet rådande förhållanden borde mera än hit- 

 tills beaktas, lämnas här nedan ett sammandrag öfver arbeten, som 7in- 



