1 64 



den ligga framför allt uti den planlöshet, hvarmed afverkningarna töre- 

 tagas. Därför har styrelsen ställt först på sitt program »Meddelanden 

 af råd och anvisningar huru skogar böra skötas samt huru afverkningar 

 böra förläggas och utföras». Dessa råd afse i första hand att gifva un- 

 dervisning åt den skogägande allmänheten, hvilken saknar tillgång till 

 skogligt bildadt biträde. 



Sådana råd hafva under året lämnats dels kostnadsfritt, dels efter 

 erläggande af afgift- 



De kostnadsfria råden angående skogarnas skötsel i allmänhet och 

 omfattande sålunda markberedning, skogskulturer, gallringar m. m. hafva 

 meddelats af länsskogvaktarna under tiden från skogskulturernas afslu- 

 tande — eller tiden från midsommar — till de första dagarna i sep- 

 tember och omfattar sålunda en tid af något öfver två månader. De 

 voro afsedda för s. k. mindre skogsägare och voro anordnade i enlighet 

 med hvad som därom är meddeladt i 1906 års berättelse. Skogvaktarna 

 hade därför order att framför andra besöka sådana skogsägare, hvilka 

 man hade sicr bekant voro i behof af undervisning i ett eller annat af- 

 seende, men som af vissa skäl ej ville begära råd hos styrelsen. Sådana 

 skogsägare skulle förmås att följa med ut pä sin skog, och där hade 

 skogvaktaren till uppgift att påpeka rådande missförhållanden samt så 

 godt i hans förmåga stode göra klart för ägaren, huru dessa bäst skulle 

 kunna afhjälpas samt de goda följder detta skulle medföra. 



De skogsägare, som önskade skogvaktarnas biträde, blefvo natur- 

 ligtvis äfven besökta. Ordern till skogvaktarna lydde att alla, hvem 

 som än besöktes, skulle undervisas ute å sin skog, så att hvar och en, 

 så långt man hann, skulle få någon aning om hvad hans skog erfordrade 

 i skötsel och omtanka. 



De skogar, som under denna tid besöktes af länsskogvaktarna, upp- 

 gingo till sammanlagdt 137 st. Visserligen kan antalet besökta skogar 

 möjligen synas litet, men om man betänker, att denna undervisning be- 

 drefs under landtmannens brådaste tid och att de besökta ej alltid voro 

 de för undervisning mest mottagliga samt att upplysningsarbetet därför 

 var tungt, så måste man nog medgifva, att resultatet af detta första 

 försök i den riktningen var fullt tillfredsställande. 



Skogvaktarnas tid under höstmånaderna var reserverad för sådana 

 skogsägare och virkesuppköpare, hvilka önskade råd och upplysningar 

 angående afverkningen af de skogar, som voro ämnade för skörd under 

 vintern 1907 — 1908. 



Det har nämligen ofta visat sig, att den säljande och köpande all- 

 mänheten först omedelbart före en skogsaffars uppgörande kommit att 

 tänka på efter hvilka grunder affären bör uppgöras med tanke fäst på 



