21 r 



växten vara mindre än i de mera uppodlade trakterna, där kreatursan- 

 talet per hektar i skogsmark är stort. 



I samband härmed bör äfven framhållas, hurusom intresset för skogs- 

 återväxten och skogsvård i allmänhet kan sägas vara större ju skog- 

 fattigare en ort är, där helt naturligt vanvård af skogen och dess åter- 

 växt tidigare lämnar kännbara spår efter sig, ehuruväl det å andra si- 

 dan jämväl är påtagligt, att å en ort, där inbyggarna äro nära nog 

 helt och hållet beroende af skogsafkastningen, intresset för skogssköt- 

 seln borde vara särdeles stort, men hafva emellertid de tidigare synner- 

 ligen stora skogstillgångarna å dessa orter hos oss haft till följd, att 

 skogsvårdsintresset därstädes först på sistone börjat vakna till lif 



Uppenbart är alltså, att den förevarande frågan redan inom en så 

 liten del af landet, som Vermlands län intager, betraktas på synnerli- 

 gen olikartadt sätt af befolkningen i olika orter. 



För att närmare lära känna dessa olika åsikter om den förevarande 

 frågan hafva skogsvårdskommittéerna i socknarna för yttrande delgifvits 

 Kungl. Maj:ts för 1903 års Riksdag framlagda förslag till ändrade lag- 

 bestämmelser om kreatursbete, hvilket förslag var af följande lydelse: 



»Härigenom förordnas såsom tillägg till § 5 i förordningen den 21 

 December 1857 o^i ägors fredande emot skada af annans hemdjur samt 

 om stängselsk}4dighet: 



St}Tkes hos Konungens Befallningshafvande, att ohägnad skogs- 

 mark är föremål för skogsodling och att området för odlingen är på 

 lämpligt sätt å marken utmärkt, skall Konungens Befallningshafvande 

 utfärda kungörelse om skogsodlingens omfattning och dennas utmär- 

 kande å marken. Sedan en månad förflutit, efter det kungörelsen blif- 

 vit i församlingens och angränsande kyrkor uppläst, vare enhvar pliktig 

 att om sina hemdjur hålla sådan vård, att de icke inkomma å detta 

 område. 



Sedan skogsplantorna å marken undanvuxit kreaturens bett, må på 

 framställning af betesberättigade sådan fredhållning genom kungörande, 

 som nyss är nämndt, aflysas.» 



Begärda dylika yttranden hafva influtit från 49 st. skogsvårdskom- 

 mittéer. Af dem hafva endast 29 st. uttalat sig helt för bifall till lag- 

 ändringsförslaget. 7 st. kommittéer hafva, erkännande behofvet af ifrå- 

 gavarande lagstiftningsåtgärder från skogsvårdssynpunkt, likväl ansett 

 sig icke kunna för närvarande tillstyrka dem hufvudsakligen, på grund 

 af skogsbetets höga värde för landtbrukaren och den stora minskning i 

 kreatursbetet, som förmenats blifva en följd af de föreslagna bestämmel- 

 serna. Återstående 13 st. hafva helt afstyrkt det förevarande förslaget, 

 därtill föranledda af öfvertygelse om, att skogsbete endast oansenligt 



