GÖSTA TAMM. 



kunna tänkas hysa något direkt intresse. De afgifter, som skulle drabba 

 staten, om vårt förslag antages, uppgå till c:a 80,000 kronor, och jag 

 vågar det bestämda påståendet, att kronoauktionernas nettoafkastning 

 icke kommer att af denna anledning minskas med motsvarande belopp. 

 Och äfven om så vore, finnes här någon som kan tro, alt, om icke skogs- 

 värdsafgifter här ställas till förfogande för den enskilda skogsvårdens 

 befrämjande, krafven på direkta statsbidrag skola vara blygsamma nog 

 att nöja sig med den summan. 



Ett enhetligt förfaringssätt öfver hela landet med dessa afgifter 

 skulle äfven undanröja de otaliga svårigheterna med äterburna skogs- 

 vårdsafgifter från Lappmarken, Särna och Idre. Gå vi dessutom till 

 skyddsskogsområdena, så finna vi, att dessa utan knöt underkastat sig 

 att betala skogsvårdsafgiften, och banden på skogsägaren äro enligt min 

 uppfattning här strängare än hvad de skulle komma att bli i kustlandet. 



Om man nu beslutat sig för upptagande af skogsvårdsafgifter, så 

 följer däraf, att skogsvårdsstyrelser liksom i öfriga delar af landet be- 

 höfvas för handhafvande af dessa medel. Men det är icke endast detta 

 skäl, som förmått oss att föreslå dessa styrelser. Vi ha sett, huru mycket 

 godt med små medel de hittills fungerande skogsvårdsnämnderna uträttat. 

 Hvad är då naturligare, än att man fortfarande skulle begagna sig af en 

 pröfvad organisation, som verkat godt, i synnerhet som man tror, att 

 skogsvårdsstyrelserna skulle vara goda mellanhänder mellan skogstjänste- 

 männen och skogsägarna. Herr GRENANDER har bl. a. framställt följande 

 anmärkning: Huru skola dessa skogsstyrelser få veta, om en sköf- 

 ling pågår.' Ja, detta synes gå väl för sig i öfriga delar af landet, där 

 styrelsen har endast en enda länsjägmästare till sitt förfogande. Här 

 har nu kommittén tänkt sig, att det lämpligaste vore, att Kungl. Maj:t 

 förordnade vederbörande skogsinspektör till styrelsens ordförande. Denne 

 har då hela ingenjörskåren, frän hvilken han får rapporter, och jag tror 

 dessutom, att man på andra vägar kan få reda på, om skogssköfling 

 pågår. 



Detta var i korthet de ändrade bestämmelser, som kommittén ansett 

 sig böra föreslå. Men såsom en mycket framstående skogsman sade 

 till mig, när kommittén var tillsatt: Ja, edert uppdrag är ju mycket 

 enkelt, det är ju bara att afgöra frågan: skola reviren uppdelas eller 

 skola revirförvaltarna befrias från de enskilda skogarna och dessa i stället 

 lämnas till en särskild kår af tjänstemän. Han hade rätt. Man må 

 skrifva så mycket lagar man vill: får man icke dessa lagar tillämpade 

 på ett för skogen lämpligt sätt, då äro lagarna en död bokstaf. Och 

 ingen anmärkning riktad mot förhållandena där uppe har så mycket fog 

 för sig som den, att tjänstemannakåren visat sig för hvarje dag som 



