10 GÖSTA TAMM. 



de resa således redan nu om och förbi hvarandra. För öfrigt är det 

 ingen nyhet i den svenska förvaltningen att sätta de enskilda skogarna 

 under en annan personal än statens, ty när 1903 års lagstiftning genom- 

 fördes, så bestämdes också, att det skulle finnas särskilda skogstjänste- 

 män till skogsvårdsstyrelsernas tjänst. Men hvad hade då varit natur- 

 ligare än att man då samtidigt med en kanske nödig revirdelning före- 

 slagit, att statens revirförvaltning skulle taga hand om hvad som nu 

 göres af länsjägmästarna. Jag förmodar att man var fullt på det klara 

 med att förhållandena rörande statens skogar och de enskilda skogarna 

 var af så olikartad beskaffenhet, att det helt enkelt icke föll någon in 

 att sätta dessa under samma person. 



Vi hade i kommittén alldeles klart för oss, att det behöfdes ganska 

 många skogsingenjörer, och att detta skulle blifva förenadt med ganska 

 stora kostnader. Vi voro visserligen inne på tanken att pä vissa håll 

 för undvikande af kostnader låta revirförvaltningen bibehålla uppsikten 

 öfver de enskilda skogarna, men detta visade sig olämpligt, och därtill 

 kom, att man genom en sådan anordning skulle hos öfverjägmästaren 

 sammanföra intressen af högst olikartad natur, hvilket vi icke ansågo 

 vara lyckligt. Vi ha ansett, att det kanske största ansvaret för att 

 det skall kunna blifva lif i de lagar, som i likhet med dessa eller andra 

 komma att gälla för dessa norrländska trakter, ligger hos skogsinspektö- 

 ren. Att vi sedermera ansett oss böra följa ärendenas gång längre 

 uppåt ligger i sakens natur. 



Vi ha sålunda trott, att man med en dylik lagstiftning, rätt hand- 

 hafd af en till antalet tillräcklig, skicklig och lika framstående kår af 

 skogsstatstjänstemän som den nuvarande, skulle kunna ingjuta i skogs- 

 vården den lifaktighet, som lagar, äfven om de äro aldrig så goda, icke 

 kunna skänka, om icke i dem inblåses en lefvande ande. 



Diskussion. 



Öfverjägmästare U. Wallmo: Då jag i våras i diskussionen rörande kom- 

 mitténs förslag om införande af s. k. distriktsstyrelser måste taga bestämdt 

 afstånd från kommitténs förslag, så är det med så mycket större glädje, som 

 jag nu måste erkänna, att jag efter att ganska noggrant ha tagit del af kom- 

 mitténs betänkande, hvad det rör nyss föredragna ämne, finner mig föranledd 

 att helt gå med på den väg, som kommittémajoriteten i detta fall beträdt. 

 Det är blott en liten anmärkning, som jag skulle vilja göra, och den rör 

 skogsvårdsstyrelsernas sammansättning. Vi hörde föredragaren erinra därom, 



