l8 TELL GRENANDER. 



Efter exposén af den nuvarande situationen gå de sakkunniga att 

 afgifva sina förslag. 



I hvad dessa innefatta nya lagnini, äro de eniga med undantag af 

 §§ 7 — II i förslaget till lag om tillsyn och vård af enskildas skogar, 

 som ej tillhöra lappmarken. Emot den nya dimensionslagen i dess hel- 

 het har nämligen öfverjägmästare Welander anmält reservation. Rö- 

 rande ofvan anförda §§ har jag i min kritik öfver detta lagförslag an- 

 fört åtskilligt. Här beder jag få tillägga, att lika litet som ett från la- 

 gen af 1903 om vården af enskildas skogar hämtadt skogsodlingstvång 

 för närvarande kan vara berättigadt i denna landsända, lika befogadt 

 vore ett allmänt stadgande om röjning^ af alla traktliyggen och afdik- 

 tiing af vissa afveikade, försiimpade skogsmarker. Skälen härför äro 

 följande tvänne: Röjning och afdikning äro nämligen — i motsats till 

 skogsodling — bepröfvade föryngringsarbeten i Öfre Norrland. Och 

 vidare: befintligheten af på ena eller andra vägen hopbragta skogsvårds- 

 medel utgöra ingen säkerhet för att sagda åtgärder vidtagas. Se fig. 

 3, som återger en tyvärr icke så ovanlig bild från Västerbottens kust- 

 land. 



Apropå stadganden om skogsvårdsarbeten anhåller jag få fästa den 

 ärade läsarens uppmärksamhet på §§ 2, 3 och 1 1 i de sakkunnigas en- 

 hälliga förslag till lag om utsyning å enskildas skogar i lappmarken. 



Först § 2 andra momentet. 



Enligt detta skola vid uppgörande af skogshushållningsplan sådana 

 områden, där i följd af markens försumpning eller brist på fröträd eller 

 andra omständigheter naturlig återväxt icke är möjlig, afskiljas och be- 

 handlas för sig. Och skall erhållande af utsyning ä dylikt område gö- 

 ras beroende af att trygghet vinnes för vidtagande af erforderliga åt- 

 gärder för återväxt. 



Den till grund härför liggande tanken är otvifvelaktigt sympatisk. 

 »Med en god föryngring skulle afkastningen af lappmarkens skogar för- 

 dubblas.» 



Ledsamt nog tror jag, att § 2, med den affattning den fått, ibland 

 skall vålla olägenheter. Såsom jämväl framgår af sid. 677 i kommitté- 

 betänkandet utgöras stora delar af Lapplands skogsmark af försumpad 

 bottenmorän. Då ju emellertid som bekant detta jordslag är föga ge- 

 nomsläppande, har försumpningen i flertalet fall ej uppstått genom grund- 

 vatten från ofvanför liggande myrar. Dessa skogsmarker kan man så- 

 ledes ej dränera medelst myrarnas torrläggning, hvilket vore en jäm- 

 förelsevis billig åtgärd. Dikena måste i stället upptagas i själfva mo- 



' Den läsare, som icke är fackman, torde benäget taga del af sid. 19 och 20 i Skogs- 

 vårdsföreningens folkskrift n:o 22. Ny upplaga under tryckning. 



