2 o TELL GRENANDER. 



ränen, och denna är ju ofta alldeles uppfylld af stenar och block. — 

 En del af de marker, som omförmälas i andra momentet af § 2, kommer 

 därför att för sin dränering kräfva — exklusive eventuella utgifter i öf- 

 rigt för erhållande af återväxt — kostnader, som skola afskräcka den 

 mest entusiastiske skogsvårdare.' 



Det kommer till och med att gifvas fall, då skogsägaren anser med 

 sin ekonomiska fördel förenadt att hellre lämna skogen kvar på rot än 

 ikläda sig dessa kostnader. Att låta mogen skog stå och ruttna ned 

 är ju emellertid en förlust, som drabbar ej blott ägaren, utan hela na- 

 tionen. 



Blifver § 2 i kommitténs förslag till lag om utsyning å enskildas 

 skogar i lappmarken oförändrad antagen, kommer detta att i vissa fall 

 med/öra betänkliga konsckveiiscr. 

 Så gå vi till § 3. 



Enligt denna skulle förutom skogsingenjör jämväl »annan sakkunnig 

 person» äga att uppgöra hushållningsplan. Sakkunnig person, det är — 

 såvidt jag fattar kommitténs motiv rätt — skogsägarnas egna skogs- 

 tjänstemän. 



Är nu ägaren besjälad af skogsvårdsintresse, är allt godt och väl. 

 Hvarom icke, tror jag, att kommittén, särskildt när det blir fråga 

 om att af skilja den mark, som omförmäles i § 2 moment 2, ställer den 

 sakkunnige mellan Scylla och Charybdis, .skogsägaren och skogskontoret. 

 Nu skulle ju visserligen skogsinspektören — skogskontorets representant 

 — enligt den för honom uppgjorda instruktionen (§ i) på marken granska 

 och till skogskontoret för fastställelse insända af enskild skogsägare till 

 honom öfverlämnade förslag till hushållningsplaner. Emellertid får ju 

 skogsinspektör 16 andra åligganden, däraf flera mycket kräfvande sä- 

 dana. Med hänsyn härtill anser jag, att man kan hysa starka tvifvel, 

 om granskningen af uppgjorda hushällningsplaner kan blifva så ingående, 

 som väl kommittén tänkt sig. Skogsägarnas egna tjänstemän komma 

 nog också att göra samma reflektion. Under vissa ofvan angifna förut- 

 sättningar är det icke heller uteslutet, att den sakkunnige frestas negligera 

 Charybdis och styra hufvudsakligen efter det klart skinande ljuset från 

 Scylla. 



Af detta skäl är medgifvandet i § j icke lyckligt. 

 Bland de nya lagrummen hafva vi till sist § 11. 

 Sammanställes denna § med § 2, finner man, att det nya förslaget 

 till »lappmarkslag» lika litet som det nya förslaget till »kustlandslag> 

 förpliktar till arbete, som underlättar föryngringen å trakthyggen med 



^ Den ärade läsaren behagade ock jämföra, hvad å sid. 432, arg. 1912 af denna tidskrift, 

 är anfordl rörande skogsodlingstving i Öfre Norrland. 



