FORVNGRINGSARBETET A ENSKILDAS SKOGAR I OFRE NORRLAND. 2 I 



dugliga frötiäd. Det sistnämnda lagrummet talar ju nämligen i detta 

 hänseende endast om sådana marker, där naturlig äterväxt icke är möj- 

 lig. — Att förrättningsmannen antecknar en skogsvärdsåtgärd i utsynings- 

 protokollet kommer nog i många fall icke att medföra önskadt resultat 

 — trots de ökade utsikter till samarbete och samförstånd mellan skogs- 

 ägarna och lagens handhafvare, som kommittémajoriteten väntar sig af 

 den fasta skogsingenjörsinstitutionen (fig. 4). 



Den enighet, som råder i kommittén beträftande nya lagrum till 

 ernående af föryngringsarbeten, finnes som bekant icke, när det gäller 

 att för samma ändamål bereda utväg till anskaffande af penningemedel. 



Tre ledamöter, majoriteten, sedan ordföranden biträdt denna mening, 

 förorda upptagande af skogsvårdsafgifter i öfverensstämmelse med kungl. 

 förordningen af den 24:de juli 1903 och kungl. kungörelsen den 4:de 

 juli 1910. 



Tre andra ledamöter, reservanterna, föreslå beviljande af statsanslag 

 åt smärre hemmansägare. — 



Efter den ingående kritik, som reservanterna ägnat förslaget om 

 upptagande af skogsvårdsafgifter, synes detta icke längre hafva några 

 utsikter för sig. (Så t. ex. påvisa reservanterna, huru af de 112 tusen 

 kr. i skogsvårdsafgifter, som beräknas skulle komma från Lappmarken, 

 staten skulle fä betala ej mindre än 76,000 kr., och detta ufa)i att någon 

 säkerhet skulle förefinnas, att dessa penningar först och främst skulle 

 komma de smärre skogsägarna och deras marker till godo. ' 



Förgäfves letar man efter kommitténs värdesättning af centralstyrel- 

 sens för Svenska Trävaruexportf oreningens förslag, gående ut på bestäm- 

 melser liknande dem, som återfinnas i den norska lagen om skydds- 

 skogens bevarande." På sid. 6S0 finner man ett utdrag ur förslaget. 

 Det är allt. 



Kanske innebär dock detta förslag — jämte ett statsanslag för åstad- 

 kommande af upplysning och beredande af tillgång på sakkunniga biträ- 

 den åt skogsägare — den bästa utvägen. Man kan ju visserligen tänka 

 sig, att uppläggandet af 12,000 konti (= antalet brukningsdelar öfver 5 



' A. B. Robertsfors ensamt nedlägger vissa år på sina 75,000 har ej mindre än 50,000 

 kr. af egna medel. Efter att hafva guldit skogsvårdsafgifter, skulle detta bolag bland andra 

 för egen del taga i anspråk 25,000 kr. af skogsvårdskassan i dess helhet, 125,000 kr. Jag 

 utgår vid denna beräkning frän att anslag beviljas ät alla skogsägare med 50 %. En mindre 

 anslagsprocent ät bolag förefaller mig icke sympatisk, ty en summa, som åsta<lkommes genom 

 sammanskott af alla skogsägare, bör ju rättvisligen fördelas sä jämnt som möjligt mellan dem. 



" Norska skyddsskogslagen ålägger hvarje skogsägare att å eget konto afsätta en del 

 af ilet afverkade virkets värde till föryngringsarbeten å egen skog. 



