IN MEMOUFAM. 4 I 



Ögat oih all sin naturliga älskvärdhet, var en tv|i, som man gärna minnes. 

 Skogen och sjön, jakten och frihiftslifvet, voro honom kära frän tidiga ung- 

 domsår, och eftersom man lyckligtvis kan vara otvungen i det fria, var det 

 glada timmar, dä den för all uppstyltning och extra uppställning främmande 

 riddersmannen fick färdas i skären eller vandra bland skogens gröna träd. 

 Kör dem, som haft förmanen att .sålunda få åtfölja den hjärtevänlige och säll- 

 synt behaglige gamle mannen, är slikt ett minne för lifvet. 



I denna tidskrift, där naturintresset utan tvifvel är det förhärskande, må 

 i fråga om den hädangångnes verksamhet framhållas, att han var mycket män 

 om att ägna sina skogar en fullt rationell omvårdnad samt att han, hofjägeri- 

 statens chef och spets, var en road och framgångsrik jägare, särskildt stöfvare- 

 jägare. Han var jämväl en vårdsam och uppburen husbonde inom de öfriga 

 förvaltningsgrenar, med hvilka en större egendomsherre måste taga befattning, 

 och man har svårt att tro, att nägon kunnat vara honom allvarsamt gramse. 



När den första hundutställningen 1886 gick af stapehi på ursprungligt 

 initiativ af hoijägmästare Bohnstedt och anordnad af H. M. Konungens jakt- 

 klubb, var Victor Ankarcrona kommitterad för denna ut.ställning. Efter S\enska 

 Kennelklubbens instiftande i88g ägnade han mycket intresse ät denna klubbs 

 årligen allt mera framgångsrika sträfvan att förbättra hundraserna och sprida 

 kännedomen om dessa och en rationell hundvärd. Ar 1897, dä han vid allm. 

 konst- och industriutställningen i Stockholm \ar kommitterad för H. M. Ko- 

 nungens jaktklubb och Svenska Jägareförbundets gemensamma utställning i 

 Jägarhyddan, kallades han af Kennelklubben den 10 april till hedersledamot. 

 Likaså var han hedersledamot (ende) af Västernorrlands nya jaktvårdsförening. 

 Svenska Jägareförbundet tillerkände honom den 3 april igoo sin sällsynta be- 

 löningsmedalj i silfver, och inom H. M. Konungens jaktklubb, hvaraf han blef 

 ledamot är 1876, fungerade han såsom vice ordförande åt sin kunglige herre 

 och vän. 



Conrad Mctoi .[nkaicrona, son af kammarherre Theodor Wilhelm Ankar- 

 crona och dennes i:sta hustru, friherrinnan Charlotta Sture, föddes den 15 de- 

 cember 1823 pä Runsa i Eds socken af Stockholms län, ägnade sig först ät 

 flottan och avancerade därstädes till premierlöjtnant efter att hafva varit med 

 som frivillig i danska kriget 184g. Efter sitt giftermål den 5 augusti 185 1 

 med kronprinsessans hofmästarinna, grefvinnan Ebba Charlotta Bielke, ägnade 

 sig Ankarcrona först uteslutande åt skötseln af Tureholm, hvari han ägde hälf- 

 ten, men öfvergick sedermera till aktiv hoftjänst, blef kammarherre 1865, ka- 

 binettskammarherre 1872, öfverhofjägmästare den 30 november 1883 och ståt- 

 hållare på Stockholms slott är i88g jämsides med sin öfverhofjägmästare- 

 be.ställning. En åderförkalkning med försvagad hjärtverksamhet bröt ändtligen, 

 efter lång och seg strid, omkull den gamle öfverhof^ägmästarens raka gestalt, 

 ristade lidandets fåror i hans vackra, kära gamla ansikte och slöt till sist för- 

 bund med en lunginflammation för att snabbare kunna fullfölja förstörelse- 

 verket. Det lyckades slutligen, och den g oktober ig 12 somnade, som sagdt, 

 Victor Ankarcrona in i den länga hvilan. Men han lefver kvar i värt minne, 

 som alltid skall bevara den gode gamle ädlingens ljusa bild. 



H. Szs. 



