NOTISER. 49 



infordrade utlåtandet, och har landstinget till ledamöter i denna kommitté utsett doktor Paul 

 Hellström i Luleå, sammankallande, direktören Georg Andersson i Luleå, riksdagsmannen 

 Linus Lundström i Långnäs, landstingsmannen J. A. Löthberg i Nikkala och jägmästaren 

 O. E. Holm i Gelli\'are, af h\'ilka den sistnämnde dcick förklarat sig förhindrad att deltaga 

 i kommitténs sammanträden. 



.Med anledning af del oss lämnade uppdniijet tå vi i underdänigliel anföra följande: 

 [. Angående kommitténs förslag till lagstiftning till förekommande 

 och släckning af skogseld hafva vi icke hafl något af vikt att erinra. 



11. Af de länet berörande frågorna angående enskilda skogar hatva vi 



upptagit till granskning kommitténs fiirslag angående 



1. Utsyningslagen. 



2. Dimcnsionslagen. 



3. Allmänningsskogar inom Västerbottens och Norrbottens län. 



4. Skogsvärdsafgifter och skogsvårdsstyrelser samt 



5. Utsyningsafgifter. 



Vid denna granskning hafva vi icke ansett oss böra ingå pä den för skogshushåll- 

 ningen grundläggande principen, om skogsränteteorien eller markränteteorien bör läggas till 

 grund för den ifrågavarande lagstiftningen. Visserligen anse vi i likhet med skogsvårds- 

 kommittén, att samma ekonomiska principer, som böra grundläggande för hushållningen med 

 statsskogarna, jämväl böra tillämpas på de enskilda skogarna, och att ett mera ingående be- 

 dömande af kommitténs föreliggande förslag till åtgärder för de enskilda skogarnas vård 

 och behandling således skulle förutsätta ett ställningstagande till dessa olika principer; men 

 då landstingets yttrande icke infordrats beträffande den del af betänkandet, som berör sta- 

 tens skogar, och som innehåller den närmare framställningen af de skogsekonomiska prin- 

 ciperna och deras tillämpning på skogshushållningen, hafva vi ansett oss böra begränsa 

 värt yttrande till att endast gälla de af den norrländska skogsvårdskommittén framsagda, de 

 enskilda skogarna afseende lagförslagen. 



Beträffande den här angifna begränsningen af landstingskommitterades uppgift har 

 undertecknad, Andersson, varit af en ifrån majoriteten afvikande mening, i det jag ansett, 

 att ställningstagande till de i det föregående omnämnda bada skogsekonomiska j>rinciper, 

 som pläga benämnas skogsränteteorien och markränteteorien, vara oundgängligen nödvän- 

 digt för att kunna bedöma värdet och lämpligheten af de utaf den norrländska skogs- 

 vårdskommittén föreslagna åtgärderna för de enskilda skogarnas vård i Norrland; och har 

 jag för min del ansett, att landstingskommitterade bort uttala sig för den af reservanterna 

 herrar Fahlén och Ringstrand uttalade uppfattningen pä detta område, d. v. s. emot ett en- 

 sidigt tillämpande af den utaf kommittén förordade skogsränteprincipen, och att kommitténs 

 förslag till åtgärder för vård af de enskilda skogarna i Norrland böra undergå de modi- 

 likationer och förändringar, som betingas af denna olikhet i den principiella ståndpunkten. 

 Jag anser det nämligen icke förenligt med en ekonomisk förvaltning att i enlighet med kommit- 

 terades s. k. skogsränteprincip, ett afsevärdt kapital hålles bundet i skog, som i vissa fall icke 

 afkastar någon ränta, utan bör den enskilde skogsägaren vara berättigad fä sköta sin skog 

 räntabelt, d. v. s. där marken så fordrar fa använda kortare omloppstid, hvarigenom vinnes 

 ej endast större ränta utan äfven större arbetsintensitet med sysselsättning af mera folk i 

 förhållande till afverkningens storlek samt rikare arbetstillfällen i skogen än med den längre 

 omloppstiden. Enligt jägmästare Ringstrands reservation till kommitténs betänkande kom- 

 mer arbetskostnaden per kubikenhet timmer vara 51 % större vid 8 tums toppdiameter än 

 vid 1 1 tums toppdiameter, och har denna reservation ej bestridts af kommittémajoriteten. 

 Att neka den enskilde skogsägaren det ofrånkomliga grundfaktumet kapitalränta^ är att 

 öppet proklamera en princip, som måste leda till fattigdom för landet. 



I . Betröffa7ide komviittetis förslm^ titt tag angående ittsynini:' a rnskittfes skngar 1 

 rästeibottciis ofli Norrbottens tåiis Inppiiiarker [utsvnijit^stagen) hafva vi ansett oss böra 

 göra följande erinringar. 



I § 6 bör vidare införas en bestämmelse därom, att det åligger förrättningsmannen 

 att genom brcf underrätta de personer, hos hvilka utsyningsförrättning skall företagas, om 

 tiden för förrättningen. Inom Norrbottens läns lappmarker med deras ofta oerhörda afstånd 

 emellan kyrkplatsen och socknens aflägsnare delar kan det icke anses tillräckligt att, som i 

 lagförslaget föreslås, tiden för utsyningen kungöres minst 14 dagar förut i vederbörande 

 kyrka. Det har ofta visat sig, att sökandenas kostnader för handtlangning blifvit onödigt 

 och oskäligt fördyrade därigenom, att de icke erhållit kännedom om den tid förrättningarna 

 blifvit utsatta att äga rum och därigenom blifvit urståndsatta att själfva till billigaste kost 

 nad tillhandahålla nödig handtlangning. 



.Sh^gsv,h,t.</irenmg,;,.< Tidsliri/I, allm. ilelert IQI3. A 



