c 8 HUGO FAHLÉN. 



varande skogar, icke kunde under sådana förhållanden komma till stånd, 

 hvarför staten borde taga förädlingsverksamheten åtminstone delvis i sin 



egen hand. 



Styrelsen anmärkte i förbigående, att den förbättring i prisen å 

 kronans virke, som inträdt under de senare åren, vore att tillskrifva den 

 omständigheten, att köpare från mellersta och södra Norrland funnit med 

 sin fördel förenligt att utsträcka sina virkesköp till det aflägsna Norr- 

 botten, ehuru gifvetvis dessa köpare hade afsevärdt större omkostnader 

 för virkets tillgodogörande än ortsspekulanterna. 



Det bör framhållas, att Domänstyrelsen i början af skrifvelsen ut- 

 tryckligt framhåller, att det n regeln måste anses riktigt, att staten ej 

 själf bedrifver industriell verksamhet för förädling af råvaror», utan att 

 förslaget i detta fall framkommit allenast på grund af vissa undantags- 

 förhållanden, som göra en sådan verksamhet för statens räkning nödig. 



Kommittén har med instämmande i styrelsens principiella uttalande 

 för sin del anfört, att enligt hennes uppfattning tillräckliga skäl icke 

 syntes föreligga att, på sätt Domänstyrelsen föreslagit, för statens räk- 

 ning i Norrbotten anlägga fabriker för sågning af trävaror och tillverk- 

 ning af trämassa. 



Dä jag nu går att något närmare redogöra för de synpunkter, som 

 härvid varit afgörande för kommittén, skall jag tillåta mig att, med an- 

 ledning af den vidsträcktare affattning rubriken å detta inledningsföre- 

 drag fått i dagens program, till mitt referat i dess olika punkter foga 

 en eller annan egen reflektion utöfver hvad kommittén anfört. 



Kommittén framhåller först, hurusom förhållandena i Norrbotten, 

 hvad angår skogsbruk och träförädling, äro i mångt och mycket egen- 

 artade. Afstånden äro stora, folktätheten ytterst ringa, kommunikatio- 

 nerna mindre goda än i öfriga delar af landet. En mängd kostnader 

 vid arbetet med afverkningarna och virkesutdrifningarna föranledas där 

 dels genom långa resor och transporter af lifsmedel m. m., dels ock i 

 sammanhang med virkets framförande till vattendragen, hvilka icke be- 

 höfva förekomma i öfriga delar af Norriand. 



Amorteringsafgifterna i flottlederna äro vidare i allmänhet högre i 

 Norrbotten än annorstädes och härtill kommer, att understundom virket 

 icke framkommer till kusten samma år som det nedlägges i vattendraget 

 utan blir kvariiggande till nästpåföljande år, hvarigenom utgifter uppstå, 

 direkta i form af ökade arbetskostnader och indirekta genom ränteför- 

 lust och försämring af virkets kvalitet. 



Väl är det sant att, sedan under sista åren de flesta vattendrag 

 — jämväl bivattendrag — blifvit ordnade för virkesflottning, s. k. två- 

 årig flottning i allmänhet förekommer i långt mindre omfattning än förr 



