64 HUGO FAHLKN. 



samheten tillbaka; och enligt min mening kan ingen statens industri- 

 verksamhet helt bota de skadliga följderna däraf. 



Beträffande de villkor, hvarunder virkesförsäljningarna i Norrbotten 

 skett under sista åren, har kommittén låtit göra några sammanställnin- 

 gar för åren 1908 — 19 10, af hvilka framgår, att i allmänhet statens virke 

 betalas väsentligt högre än Domänstyrelsens egen prissättning. Medel- 

 värdet pr träd var 1908 enligt jägmästares beräkning i krona 95 öre 

 men uppgick vid auktionen till 2 kronor 3 öre, utom hvad som sedan 

 såldes under hand, som betingade ett medelpris af 2 kronor 34 öre. 

 1909 voro motsvarande siffror 2,08, 1,80, 1,96 — alltså understeg det 

 betingade priset då det beräknade, men då rådde ju särskilda omstän- 

 digheter genom storstrejken, hvilken nog uteslutande orsakade detta för- 

 hållande. Påföljande år däremot visade siffrorna, 1,88, 2,16, 1,15, där- 

 vid anmärkes, att underhandsförsäljningen inskränkte sig till endast en 

 mindre virkespost, hvarför sistnämnda siftra icke är användbar i jäm- 

 förelsen. Såsom tidigare nämnts, anser Domänstyrelsen, att en statens 

 industrianläggning vore önskvärd i Norrbotten af det skäl, att där för 

 närvarande finnes alltför liten industri, hvilken icke kunde utnyttja allt 

 det virke, som skulle afverkas från statens skogar därstädes, därest 

 dessa underkastades den hushållning, som för desamma kräfdes, hvilken 

 i sin ordning påkallade en väsentligt ökad afverkning, mot hvad nu 

 ägde rum. I detta sammanhang framhåller styrelsen ock, hurusom kö- 

 pare från mellersta och södra Norrland begynt utsträcka sina virkesköp 

 till det aflägsna Norrbotten, ehuru dessa köpare gifvetvis måst hafva 

 afsevärdt större omkostnader för virkets tillgodogörande än ortsspeku- 

 lanterna. Häraf dömer då Domänstyrelsen utan vidare, att de betingade 

 virkesprisen varit för låga. Kommittén framhåller emellertid, hurusom 

 detta icke behöfver vara fallet, och att i alla händelser denna slutsats icke 

 kan utan närmare undersökning obetingadt godkännas. Kommittén, som 

 icke inlåter sig på en sådan undersökning, håller nämligen för möjligt, 

 att de gynnsamma förhållanden, under hvilka dessa köpare från syd- 

 ligare orter kunna bedrifva sin förädlingsverksamhet, och hvarför jag ti- 

 digare redogjort, fullt motväga den kostnad, som virkets transport från 

 Norrbotten kan medföra. Detta antagande synes också icke osanno- 

 likt. Beräknar man bogseringskostnaden till 3 ä 4 öre per kubikfot 

 eller 10 ä 12 kronor för standard, en siffra, som, enligt hvad jag kun- 

 nat inhämta, ingalunda är för låg utan snarare tvärtom, så torde enligt 

 min uppfattning denna utgift kunna utan svårighet återvinnas genom 

 ökadt försäljningspris, eventuellt intensivare förädling och högre värde 

 å affallet. 



Domänstyrelsen förmenar emellertid, att nu nämnda köpare icke 



