NORRLÄNDSKA SKOGSVÅRUSKO.MMITTÉNS BETÄNKANDE. 65 



kunna verksamt uppträda som konkurrenter, utan det nu anmärkta för- 

 hållandet skulle tvärtom kunna medföra, att virkesprisen nedtryckas, 

 eller ock att åtminstone någon del af virket måste, därest det icke fort- 

 farande skulle förblifva osäldt, säljas till underpris. 



Med den uppfattning jag har, hvilken öfverensstämmer med det 

 antagande kommittén trott sig kunna åtminstone ifrågasätta, äro dessa 

 farhågor ogrundade. För öfrigt tror jag, att erfarenheten har visat, 

 hvilken erfarenhet ock Domänstyrelsen i visst fall öppet bekräftat, att 

 just en främmande köpare kunnat uppträda som mycket verksam konkur- 

 rent inom områden, som legat fjärran från hans förädlingsort. Och nå- 

 gon försäljning till verkligt underpris behöfver ju icke ifrågakomma, då 

 ju Domänstyrelsen ytterst kan själf bestämma öfver det pris, som bör 

 åsättas det salubjudna virket, och under hvilket försäljning icke får ske. 



Däremot kan det gifvetvis tänkas, att köpare icke kunna finnas till 

 allt det virke, som skulle utbjudas, därest en större ökning af utstämp- 

 lingarna skulle omedelbart och på en gång vidtagas. En sådan åtgärd 

 måste naturligtvis ske så småningom och på sådant sätt, att de förhål- 

 landen skapas, hvilka nu icke äro förhanden. 



Kommittén framhåller också, hurusom, sedan Domänstyrelsens för- 

 berörda skrifvelse afgafs, förhållandena redan ändrats till det bättre, och 

 hurusom exportsiffran af plank, battens och bräder för Haparanda, 

 Luleå och Piteå skeppningsdistrikt under sista tiden ökats; en ökning 

 som t. ex. 1 9 10 utgör i8 procent utöfver siffran för IQ09. Enligt hvad 

 jag inhämtat har för igii ytterligare ökning af exporten ägt rum, hvil- 

 ken ökning i förhållande till 19 10 års exportsiffra uppgår till icke mindre 

 än mellan 12 och 13 procent. 



Men härförutom har, såsom kommittén också påvisar, under de 

 sista åren en helt ny industri uppstått i Norrbotten och Västerbotten, hvil- 

 ken grundats på förutsättningen af råvaruanskaffning från statens skogar, 

 nämligen trämassetillverkning. Icke mindre än tre sådana fabriker 

 hafva börjat eller stå i begrepp att börja sin verksamhet, och för dessa 

 hafva aftal träffats med Domänstyrelsen om rätt betydliga virkesleve- 

 ranser. Dessutom har försöksvis aftal i samma ändamål träffats med 

 bland andra en afnämare från mellersta Sverige. 



Utsikter synas alltså förefinnas, att äfven, hvad angår denna för 

 skogarnas goda skötsel viktiga industrigren, förhållandena skola kunna 

 tillfredsställande utveckla sig utan vidtagande af de utaf Domänstyrel- 

 sen ifrågasatta åtgärderna. 



Det framhålles visserligen af kommittén, att härigenom frågan om 

 utnyttjande för trämassetillverkning af mindre tallvirke, som bör afver- 

 kas, icke löses, men, att om också en sulfatfabrik skulle uppföras för 



