DISKUSSION. 



76 



den väta mekaniska massans medelpris blefve 37: 5°- Enligt Svenska Trä- 

 masseföreningens prisstatistik, är emellertid medelpriset för åren 1906- 191 1 

 kr. 33:75 pr ton eller c:a 11 % lägre, en afsevärd differens redan 1 själfva 

 utgångsvärdet. , ,i- 



Det hade nog varit af intresse att ytterligare analysera de siftror, som 

 framkommit i herr Welanders reservation och de slutsatser, han dragit at 

 dessa, men jag finner att tiden ej medgifver att närmare mgå härpå. 



Ryttmästare Wallenberg: Af föregående talare har betonats att staten 

 genom att själf bedrifva sågverksrörelse tager på sig en uppgift, som icke hor 

 till den art af verksamhet, som det tillhör staten att utöfva. Samma talare 

 har ingående påvisat farorna för såväl den nu befintliga privata företagsam- 

 heten särskildt i Norrbotten som för sågverksindustrien 1 landet 1 sm helhet 

 af ett dvlikt initiativ från statens sida. Jag ber här få hfiigt instämma med 

 honom i hans uttalanden, och jag tror man kan med fog till hans yttranden 

 lägga följande på erfarenheten grundade uppfattning af den nutida travaru- 

 handteringen, nämligen: 



att sågverksrörelse baserad på enbart köptimmer har de största utsikter 



att misslvckas, 



att 'sågverksrörelse baserad på dels tillgång pä egen råvara, dels kop- 

 timmer har utsikter att komma till ett ekonomiskt resultat, 



samt att enbart försäljning af råvara på rot utan afverkningsbekymmer 

 och sågverksdrift är en god och lättskött affär. 



Det är under sädana förhållanden ofattbart, hvarför staten skulle ötver- 

 gifva den gynnsamma position den nu innehar och kasta sig ut i äfventyr- 

 ligheter och i vårt grannland Ryssland, där mer offentlig sågverksrörelse före- 

 finnes i form af apanagesågar, som förädlar virket från de kejserliga domänerna, 

 har man kommit till den erfarenheten, att det vore vida fördelaktigare om 

 denna sågverksdrift nedlades och virket såldes på rot. 



Häradshöfding Kronlund: Blott ett par ord. De sista talarna ville med 

 bestämdhet påstå, att statens sågverk skulle gå med förlust, och ryttmästare 

 Wallenberg ville styrka detta genom att hänvisa till apanageskogarna i Ryss- 

 land. Men rvttmästare Wallenberg vet lika väl som jag, att statsindustrien 1 

 Ryssland får ' räkna med förluster, utgifter och kostnader, som icke hinna 

 eller /i förekomma hos oss; jag tror sålunda, att detta skäl icke har någon 

 betydelse för denna fråga. Jag medger mycket villigt, att ett sågverk, upp- 

 rättadt af staten i Norrland, kommer att blifva dyrare, än oin det drefves at 

 enskilda, men äfven om inkomsterna från ett dylikt sågverk skulle blifva 

 . obetydliga eller rent af minimala, så är redan tillvaron af ett sådant sågverk 

 ett skydd mot ett bortslumpande af statens skogar för underpris, hvarpå nog 

 exempel kunna uppvisas. Jag vill i detta afseende påpeka de våldsamma 

 stormar, som ej sällan rasat inom vidsträckta delar af Norrland, och där kull- 

 vräkta massor af virke, och huru staten för att förekomma det raserade virkets 

 förstöring måste sälja detsamma till nästan hvilket pris som helst. Hade 

 staten då ägt ett sågverk, så hade den kunnat själf tillgodogöra sig åtmin- 

 stone en del däraf och därigenom förekomma bortslumpningen. Dessa skogar 

 i Norrbotten äro flerstädes öfvermogna skogar, som behöfva uthuggas och 

 snart utdrifvas för att gifva skälig ersättning. Äfven på denna grund spelar 

 tillvaron af ett statens sågverk i Norrbotten en mycket stor roll, ty därigenom 

 kan staten själf omhändertaga en del af det Wrke, hvarpå ej antagligt anbud 



