go DISKUSSION. 



som nu erhållas vid virkesförsäljningar i Norrbotten, äro ju tämligen skäliga, 

 men det har visat sig vara svårt få afsättning för allt man skulle önska. Med 

 god vilja torde det dock kunna gå något så när. Beträffande iqi2 års för- 

 säljningar af trämassevirke ha ])risen ökats rätt afsevärdt. Under det att så- 

 dant virke frän kronans skogar i Norr- och Västerbottens län år 1908^ be- 

 tingade ett pris af omkring 4 kr. 50 öre pr kubikmeter vid kusten, ha vid årets 

 försäljningar betalats 7 kronor. Det går framåt år från år, så att man^har anled- 

 ning känna sig tämligen tillfredsställd, och synes det alltså icke vara så stora skäl 

 att för närvarande anordna särskild förädlingsindustri. På sina ställen i Norr- 

 land får kronan mera för det utbjudna rotstående virket än den begär. Vid 

 Ångermanälfven har kronan fler än en gäng fått betaldt mer än 100 procent 

 öfver hvad den begärt. Detta har icke berott pä att herrar jägmästare icke 

 kunnat taxera skogen, utan bland annat på att vederbörande köpare haft sär- 

 skildt behof af det gröfre virket utefter vattendraget för att därmed kunna 

 förbättra sin stocknota, och för sådant ändamål hafva vissa verk emellanåt 

 betalat nästan hvad som helst. Jag känner flera exempel på att vid köp af 

 skog på rot betalats ett pris, som varit baseradt på ett grundpris, som med mer 

 än 200 procent öfverstigit det högsta efter ådalen gällande pris å afver- 

 kadt virke. 



Såsom min personliga åsikt vill jag alltså uttala, att kunna vi undvika 

 ifrågasatt statsindustri, vore detta lyckligast. Hvad arbetstillfällen för ortsbefolk- 

 ningen angår, tror jag, att vederbörande skogsförvaltning kan reglera den saken 

 härförutan. Erhölles tillgång till större antal tjänstemän, kunde virket genom 

 skogsförvaltningens försorg i större skala synnerligast i vissa orter atverkas 

 och levereras vid vattendragen, och finge dä bolagen en vara, som kunde 

 bedömas. Hade man virket framfördt till vattendraget, kunde högsta pris 

 betalas, enär köparna dä visste, att de betalade för endast användbart virke 

 och ej dessutom för större eller mindre kubikmassa odugligt sådant. Genom 

 dessa af skogsförvaltningarna företagna afverkningsarbeten kunde tillfällen be- 

 redas för befolkningen att erhålla förtjänster. Arbetsprisen i öfre Norrland 

 ha för öfrigt ökats år för år, så att den duglige arbetaren där uppe i regel 

 icke har sämre ställdt, snarare tvärtom, än pä andra orter. Saknas dock arbete 

 på viss ort, har statens skogsväsende i allmänhet möjligheter att bereda så- 

 dant, för så vidt afsättning till skäligt pris finnes för skogsprodukterna. 



Generaldirektör Fredenberg: Jag har i mitt föregående anförande icke 

 uttalat, att staten borde uppföra ett sågverk för att förekomma arbetsbrist i 

 Norrbotten, utan var det gent emot inledarens uttalande, att domänstyrelsen 

 kunde refusera anbuden, om priserna voro för dåliga, som jag antörde, att 

 detta kunde vara vanskligt nog med hänsyn till den arbetsbrist, som däraf 

 kunde blifva en följd, hvartill jag som bevis åberopade förhållandena 1 909, 

 då omkring en million utstämplade träd blefvo osålda i Norrbotten. 



Disponent O. Hellström: Byråchefen Hermelin yttrade, att vid något 

 tillfälle skulle för virke från kronoparker betalats ända till 200 %' utöfver 

 det pris, som varit gällande för köptimmer. Detta torde väl dock bero på 

 något missförstånd, ty fullt så galet har det väl ej varit. Saken är den, att 

 för de olika vattendragen finnas upprättade .standardprisnotor, som ujipgöras 

 för en längre period i sänder. Köptimnierpriset bestämmes så, att standard- 

 notans pris med vissa procents förhöjning betalas. Ofta förekomma förhöj- 

 ningar om 100 %, och det vore ju illa nog, att förhöjning i dess ställe bletve 



