94 J- A. MELKERSON. 



distrikt, som i amorteringsafseende borde kunna sammanslås i vissa, ai 

 förhållandena berättigade grupper. Men drifves denna sammanslagning 

 för långt, komma vi till stora orättvisor och rena absurditeter. 



Förutom de båda förutnämnda områdena, distrikts- och arbetsområdet, 

 märka vi ett tredje slag, hvars betydelse hittills alldeles förbisetts som 

 sådant, nämligen det administrativa området, förvaltningsområdet, flott- 

 ningsföreningens. 



Om dessa sistnämnda områden bestämmer gällande flottningsstadgas 

 §§ lo, 13 och II, men endast till § 10 har hänsyn hittills tagits, då 

 flottningsföreningarnas verksamhetsfält utlagts. Denna paragrafs lätt upp- 

 fyllda villkor är endast att de (»två eller flere», enligt flottningsförfatt- 

 ningens § 10), som låta flottgods framflyta i allmän flottled, skola utgöra 

 en förening. Med denna bestämmelse som grund gifves ofta för distrikt, 

 sådana som b, c och d, tillstånd att tillsammans utgöra en flottnings- 

 förening, en förvaltningsenhet. Ett ej ringa antal föreningar äro bildade 

 af distrikt, sådana som a t. o. m. d. Men till bestämmelsen i § 13 har 

 ej hänsyn tagits. Denna paragraf bestämmer, att enhvar i föreningen, 

 som deltager i flottningen, skall med sitt flottgods ansvara för den flott- 

 ningskostnad, som äbelöper honom. Vid i enlighet med stadgans be- 

 stämmelser bildade föreningar kan därför flottgods kvarhållas som pant 

 för flottningskostnader, som skola förskottsvis utbetalas. Detta kvar- 

 hållande sker då i mottagningsmagasin, sädana som det i öfre delen af 

 I -distriktet, eller i eljest lämpliga lugnvatten. Vi hafva dock i vårt land 

 en mängd små flottningsföreningar, där detta kvarhållande ej låter sig 

 göras af skäl, som här ofvan visats vid frågan om flottningen i 2-di- 

 striktet. Bestämmelsen i § 13 kan alltså ej efterlefvas. Att emellertid 

 föreningen tillförsäkras nödigt rörelsekapital, i trängande fall genom ut- 

 nyttjandet af denna rätt att kvarhålla virke, inverkar ej endast på dess 

 medlemmars inbördes förhållande till hvarandra utan kan äfven beröra 

 det allmänna intresset. Det har nämligen inträffat, att till följd af en 

 förenings bristande penningtillgång och däraf följande oförmåga att upp- 

 sätta tillräckliga arbetsstyrkor, allmän egendom hotats med allvarlig 

 skadegörelse. 



I § 1 1 girves åt flottningsföreningen ett vidsträckt verksamhetsfält 

 samt meddelas bestämmelser om tillsättandet af styrelse, utseende af 

 syssloman och skiljeman, verkställandet af vissa anmälningar m. m. Det 

 har väl knappast varit lagstiftarnas mening, att denna vidlyftiga apparat 

 skall verka inom ett område, som från arbetsledningssynpunkt är olämp- 

 ligt, och som ej medger fullföljande af gifna bestämmelser om dess ad- 

 ministration. 



Jag har här vidrört några episoder ur flottningens drift, och lämnat 



