g8 UNO WALLMO. 



skogdirektör Saxlund, mottagit inljjudning. Festen blef synnerligt animerad, 

 och mänga tal höUos, belysande norska skogsskötselns framätsträfvande under 

 senare tider och de banbrytande norska skogsmännens arbete. Som ett be- 

 vis för det intresse, som besjälade de norska skogsmännen för broderlandets 

 insats i skogsbrukets utveckling, fick undertecknad af Norsk Forstmandsforening 

 mottaga en ståtlig silfverpokal. 



F^öljande dag ägnades till besök å egendomen Solberg, som sedan 1907 

 äges af skogforvalter Thv. Kiasr. Egendomens skogsmark omfattade 650 

 hektar, hvars tidigare behandling närmast bestått i misshandling, äkta dimen- 

 sionshuggning i \ärsta form. Tack vare markens beskaftenhet har emellertid 

 skogen förmått att föryngra sig själf äfven pä de minsta öppningar, hvilka nu 

 vid senare huggningar utvidgats, hvarvid återväxten friställts. Det blef en 

 mycket intressant dag, i Solbergs skog. Den nye ägaren hade väl användt 

 tiden efter 1907, men det skulle föra oss för långt att här ingå i enskildhe- 

 ter. Några bilder från skogen hafva emellertid ställts till förfogande. Fig. 8 

 utvisar gruppvisa föryngriiigar med kvarstående rester af gamla beståndet. 

 F"ig. 9 visar den på »Forstmandshaugen-i i Solbergs park af nuvarande 

 egendomsherren resta bautastenen till minne af pioniärerna i Norges skogs- 

 bruk. Där stå att läsa namnen J. B. Barth, Mejdell, Asbjörnsen, Schiötz, 

 Giertsen och Mårtens. Fig. 10 visar gran föryngring under skydd af björk, 

 som gallrats. 



Fjärde dagen ägnades ät utflykt till den vid Mjösens strand utomordentligt 

 vackert belägna Ringsakers prästgärdsskog, Ringsakermarken, 26 kilometer norr 

 om Hamar. Skogen har en totalareal af 150 har, uppdelade på 3 skiften. 

 Det första af dessa uppvisade en kubikmassa af 170 m 3 per har med 3 °4, 

 ärlig tillväxt. För skogen i dess helhet har afkastningen under de senaste 

 10 åren i genomsnitt ujjpgätt till 16,50 kronor per är och hektar netto. Det 

 skogsbrukssätt, som tidigare användts, har varit dels kulisshuggning, dels 

 grupphuggning. I senare tid har man dock mera gått öfver till blädning för 

 att därigenom undan för undan få de ensäldriga beständen omvandlade till 

 olikäldriga. Fig. 11 utvisar en blädningsföryngring. A fig. 12 kan iakt- 

 tagas gruppföryngring efter blädning. firuppen är nu utvidgad genom »ring- 

 huggning» för att genom fortsatt naturlig föryngring gifva framtidsbeständet 

 den amfiteatraliska beståndstypen. Fig. 1 3 framvisar en äkta blädningsskog. 

 Marken är öfverallt täckt af äldre och yngre träd, ingenstädes öppningar el- 

 ler obeväxta ytor, utan öfverallt står ett träd och växer. Nyss nämnda bild 

 är tagen före sista genomblädningen (191 1). Sedermera har blädningsgrup- 

 pen utvidgats genom borthuggning af 3 — 4 granar, se fig. 14. 



Sista eller femte dagen ägnades till besök å Stange sockenallmänning 

 med en areal af öfver 12,000 hektar, af kommunen inköpt 1822. I skog- 

 forvalter Kicers ställe trädde denna dag skogforvalter H. Chr. Borchgrevink 

 som färdledare. Ända till 1860 hade skogen varit utsatt för hårda afverk- 

 ningar, men efter sagda är kommo fredningsbestämmelser till stånd, yttrande 

 sig hufvudsakligast i förbud för afverkning under viss dimension, en bestäm- 

 melse, som dock ej har verkat uteslutande gagneligt. Efter 1895 sattes emel- 

 lertid denna bestämmelse utom kraft, hvarefter en mängd större och mindre 

 grupphuggningar anlades. Sävidt möjligt har emellertid nu den rena grupp- 

 huggningen öfvergifvits, enär den gruppvisa föryngringen försväras af ogräsväxt 

 och beteskreatur, hvarför man nu vid blädningarna söker att fä föryngring i 



I 



