114 SKOGSBRUKETS RÄNTAnil.ITET. 



3 2-cm:s-trädet icke behöfver större plats å marken att växa än i7-cm:s- 

 trädet. Detta är emellertid orimligt. Därför är äfven herr A:s nyssnämnda 

 liksom äfven andra af honom förut publicerade likartade kalkyler oriktiga. 

 För att trädet på medelgod mark skall kunna utväxa med en årsringbredd af 

 cirka 1,4 mm., för att taga nyss nämnda exempel, sä behöfver, enligt de 

 undersökningar, som jag hittills kunnat göra, i y-crnis-trädet ett område 

 (ståndyta) af 7,7 kvadratmeter, dä däremot 32-cm:s-trädet päfordrar ett om 

 rade af 22,4 kvm., d. v. s. omkring 3 ggr. så stort som det förra trädets 

 område. Men det är skogsmarken, som är den producerande kraften. Det 

 är skogsmarken (och luften och ljuset), som producerar skog, och därmed 

 pengar, och hvars areal därför måste tagas hänsyn till. Om skogsmarken 

 vore obegränsad till areal, d. v. s. om oändligt öfverflöd funnes af skogsmark, 

 dä kunde herr A:s kalkyl möjligen godtagas, eljest icke. I början (sid. 493) 

 af sin nyss nämnda uppsats i tidskriften kommer herr A. med den utomordent- 

 liga upplysningen »att det är ett misstag, att skogsmarkens areal är begrän- 

 sad, ty vi kunna ju utlägga beten och åker samt uppodla mossar och kärr 

 till skog». Men icke kan därigenom skogsmarkens areal blifva obegränsad, 

 ty det skulle förutsätta, att beten eller åker eller mossar eller kärr hade 

 obegränsad areal. Skogmarkens areal kan göras större genom nyssnämnda 

 utläggningar af beten och åker och dikning af mossar och kärr, men den 

 kan aldrig blifva obegränsad, d. v. s. oändligt stor. Men så länge detta 

 icke är fallet, kan jag ej heller godtaga herr A:s kalkyler. Det 60-äriga be- 

 ståndets värde i kronor per kubikmeter kan nämligen sägas stå till det 112- 

 äriga beståndets värde liksom i : 3, i stort medeltal, och priset per kbm. i 

 det 60-åriga och i det 1 1 2-äriga beståndet kan sägas stå i proportion i : 2 

 eller i : 3, någon gång i : 4. Detta är dock helt andra siffror än det pro- 

 porportionstal i : 12, som herr A. uppkonstruerat, och som han beklagar, att 

 jag ej studerat oeh begagnat mig af vid mina beräkningar. 



Beträffande slutligen herr A:s påstående, att jag »misstyder räntabili- 

 tetens konsekvenser», så tillåter mig icke utrymmet att nu klarlägga den 

 frågan, ty det blir en lång historia, men jag lofvar att återkomma. 



Uno Wallmo. 



