I 



De extra jägmästarnes förbund måndagen den 31 mars kl. 2 e. m. 

 ä Restaurant Rosenbad. 



Svenska forstmästareföreningen måndagen den 31 mars kl. 2,30 e. m. 

 å hotell Anglais. 



Yttranden öfver norrländska skogsvårdskommitténs förslag. 



III. Norrbottens läns hushållningssällskap. 



(Yttrandet lika med del af Norrbottens lans landsting, frånsedt den vid dett.a yttrande 

 fogade reservationen. Se Skogsvärdslöreningens tidskritt 1913, allm. delen, sid. 4S1. 



IV. Västerbottens läns hushållningssällskap. 



Vid sammanträde den 24 sistlidne september beslöt förvaltningsutskottet tillsätta en 

 kommitté af fem personer för att afgih-a förslag till utlåtande med anledning af Norrlandskal 

 skogsvårdskommitténs betänkande rörande fråga om bedrifvande af industriell verksamhet 1 

 Norrbotten för statens räkning äfvensom samma kommittés betänkande, 1 hvad det afser länet 

 rörande frågor angående enskilda skogar. 



Till kommitterade utsagos undertecknade O. Th. Bergström, Gottne Glas, Aug. Lund- 

 berg, P. Andersson och Ludvig Brännström; och la vi till uppdragets fullgörande antora 



följande: " . *t 1 r- . . 



■ Beträffande frågan om bedrifvande af industriell verksamhet 1 Norrbotten for statens 

 räkning äro vi ense med kommittémajoriteten därom, att tillräckliga skäl härför ej föreligga. 

 Sedan domänstyrelsen i skrifvelse den 16 juni 1908 ifrågasatt, om icke staten borde 

 uppträda som industriidkare därstädes, hafva ju, hvilket ock af kommittén framhållits atid- 

 rade förhållanden inträtt i och med tillkomsten af nya trämassefabriker, utom det att dylika 

 anläggningar lära vara planerade. Senast förliden månad har domänstyrelsen salubjudit ett 

 större parti pappersmasseved inom Norr- och Västerbotten, fördeladt på 7. alternativt 14 ar, 

 under förbehåll, att en sulfatfabrik för råvarans förädling uppfördes mellan Pite och Satvar 

 älfvars flodsystem. Att konkurrensen om småvirket inom Norrbotten icke är obetydlig fram- 

 går bäst däraf, att trämassefabriker inom Västerbotten och pappersbruk 1 mellersta Sverige 

 redan nu hämta råvara därifrån. 



Äfven om man i princip är af den meningen, att staten och individen mest gagnas at 

 att industrien öfverlämnas at det enskilda initiativet, kunde det dock vid en flyktig gransk- 

 ning af öfverjägmästare Welanders reservation synas, som om han angifvit starka skal tor 

 ett motsatt förfarande, ej minst med hänsyn till de oskäliga vinster, som enligt hans upp- 

 gifter i brist på konkurrens tillskyndats virkesköparna. Reservanten har nämligen kommit 

 iiU den slutsatsen, att sågverksbolag, som hösten 1910 köpte kronvirke inom Norrbotten och 

 Västerbotten erhöUo en förädlingsvinst af icke mindre än 30 kr. per standard, motsvarande 

 3 kr 23 öre per kbm. Emellertid torde reservantens beräkningar vara betydligt missvisande. 

 Gåfve den norrländska sågverksindustrien sina utöfvare dylik avance, lär det n.äinligen vara 

 ställdt utom allt tvifvel, att kapitalet skulle, mer än hvad som under de senaste aren skett, 

 söka sig norrut. Dock är det ingen hemlighet, att flertalet sågverk inom Väster- och Norr- 

 botten arbeta under mycket tryckta förhållanden. En bidragande orsak härtill ar visserligen, 

 att nuvarande skogslagstiftning för Lappmarken ej medger uttagande af sådana virkeskvanti- 

 teter, som motsvarar ränta å köpeskilling för fastigheter jämte utlagor och underhallskost- 1 

 nåder för desamma. Skulle förtjänsten å från kronans skogar inköpt virke likväl blifva den 

 af hr Welander uppgifna, borde i allt fall sågverksrörelsen lämna god protit. Verkligheten,, 

 talar dock ett annat språk. Enligt inhämtade uppgifter torde vid flera sågverk nettovinsten i 

 pr standard sågad vara, sedan räntor guldits och skäliga afskrifningar gjorts, 1 regel e) ofver- 

 stiga 7 ä 8 kronor pr standard, och vid mindre sågverk, som i hufvudsak försåga kronvirke,! 

 lär det kunna inträffa, att vinsten pr skeppad standard stannat vid + 0. 1 



I fråga om pappersmassevirke säger öfverjägmästare Welander i sin reservation (sid. 

 751) »konkurrensen härvidlag är nämligen ringa och säljaren är i detta fall ännu mera be-, 

 roende af köparen än ifråga om timmer.» Efter att ha anfört en del siffror kommer reser-| 



