NOTISER. 127 



vanten till den uppfattningen, att »sedan alla omkostnader skett och nöjaktig ränta beräk- 

 nat-, på anläggningskostnaderna, skulle alltså återstå den oskäligt stora vinsten af omkring 

 S kronor pr kbm. köpt virke, imder det att statens nettobehållning skulle vara I krona 27 

 öre ä I krona 60 öre pr kbni.» 



För att bevisa ohållbarhelen af hr Welanders vinstkalkyl har undertecknad Glas fram- 

 lagt följande utredning öfver verkliga kostnaderna för framställande af en ton våt, mekanisk 

 trämassa vid en fabrik, som genom kontrakt med staten tillförsäkrats råvara för de närmaste 

 åren från hufvudsakligen kronoskogar inom Norrbottens län; 



slipved (inclusive skogstörvaltningsomkostnader) 1 1: 25 



krafthyra 5: 20 



arbetsomkostnader 4: 62 



förbrukningspersedlar 2: — 



administration, utlagor m. m 2: gS 



skeppningsomkostnader o: 82 



låneräntor o: 86 



Summa 27: 71 

 hvartill bör läggas i beskattningshänseende lagligen tilläten nf- 



skrifning ä fastighet och maskiner i: 25 



Summa kronor 28: 96 



Xettoförsäljningsvärdet för året har uppgått till 31 kronor 60 öre pr våt ton, hvadan vinsten 

 utgjort 2 kronor 64 öre per ton, motsvarande I krona 72 öre på kbm. fast mått för råvaran 

 i stället för af hr Welander uppgifna 8 kronor. Vedåtgången har därvid beräknats till endast 

 i,;3 kbm. pr ton våt trämassa = 3,06 kbm. torr mas^a (hr Welanders siffror respektive 

 ify och 3,js). 



1 detta fall motsvarar årsvinsten ej fullt 6% ränta å aktiekapitalet, och dock är råvaran 

 icke upptagen till högre värde, än staten betingat sig för densamma. Anmärkas bör tillika, 

 att äfven om 31 krona 60 öre är ett lågt försäljningspris, priset dock tidtals varit ännu 

 lägre. 



För den kemiska trämasseindustrien torde förhållandena icke ställa sig afsevärdt gynn- 

 sammare, och det bör därför vara tydligt, att staten ej skulle hafva några större vinster att 

 skörda pä industriell verksamhet i Norrbotten. 



Vidkommande förslaget till lag angående utsyning ä enskildes skogar i Västerbottens 

 och Norrbottens läns lappmarker hafva vi icke funnit skäl framställa andra anmärkningar än 

 som angå vissa detaljer af förslaget. I sådant afseende har redan vid 1 § anmärkts, att 

 det där och längre fram i förslaget förekommande uttrycket »hemmansägare» efter bokstaf- 

 ven afseende ägare af i mantal satt jord, bör utbytas mot »jordägare», »fastighetsägare» e. d. 

 afseende hvarje ägare af skogbärande mark. Ingen anledning synes nämligen förefinnas att 

 trän lagens tillämplighetsområde undantaga vare sig torplägenheter, hvilka ju i vissa fall 

 kunna äga afsevärd omfattning och mänga gånger större skogsbestånd än svagare hemmans- 

 lotter, eller i 3 § i lagen angående förbud i vissa fall för bolag och förening att för- 

 värfva fast egendom den 4 maj 1906 och 22 § 2 mom. i lagen om hemmansklyfning, 

 ägostyckning och jordafsöndring omförmäld lägenhet, det vill säga icke till stödskog hän- 

 förlig jord, som af bolag eller förening fön'ärfvats. .Att märka är nämligen, att förevarande 

 lagförslag är afsedt att tillgodose skogsvårdens intressen och icke endast i likhet med före- 

 gående s. k. norrlandslagstiflning att skydda jordbruket. 



Vid 2 § 3 mom. har anmärkts, att skyldigheten att vidtaga »erforderliga åtgär- 

 <ler för återväxt», för att utsyning skall kunna erhållas å försumpad mark, synes sväfvande 

 och af beskaffenhet att kunna blifva synnerligen betungande för markägaren. Bestämmelsen 

 torde böra omformuleras därhän, att jordägare skall vara skyldig att i fall af föreliggande 

 an vidtaga direkta åtgärder för återväxt på området, dock så att jordägare icke må förpliktas 

 alt i sådant atseende nedlägga kostnader till större belopp än exempelvis det utsynade vir 

 kels halfva värde, beräknadt efter lämplig grund. I motsatt fall kommer utsyning aldrig at 

 begäras å dylikt område, \itan det blir föremål blott för afverkning till husbehof, helst hus 

 behofsaf\'erkning ä dylikt område icke afdrages från utsyningsbeloppet enligt den för her 

 manet upprättade afverkningsplanen, hvilket däremot är fallet med husbehofsafvcrkning å 

 afverkningsplanen ingående mark. Med den af kommittén föreslagna formuleringen kan 

 sålunda tänkas uppstå en tendens att anse all icke i afverkningsplanen ingående mark såsom 



